C 152/92
HR
Službeni list Europske unije
6.4.2022.
2.7.
Za razliku od regulative privatnog sektora, šesta Direktiva o sprečavanju pranja novca i financiranja terorizma usredotočuje se na odgovarajući institucionalni sustav i njegovu prilagodbu u svakoj državi članici.
U Prijedlogu se pojašnjavaju nadležnosti, zadaci i pristup informacijama financijsko-obavještajnih jedinica, uspostavlja okvir za zajedničke analize i pruža pravna osnova za sustav FIU.net.
Ojačava se moć nadzornih tijela da djeluju i poboljšavaju se mehanizmi suradnje između nadzornih tijela i drugih tijela.
Predviđeno je međusobno povezivanje registara bankovnih računa.
2.8.
Predložena Uredba o prijenosu novčanih sredstava i određenoj kriptoimovini preinačena je Uredba (EU) 2015/847 Europskog parlamenta i Vijeća (11) o prijenosu novčanih sredstava, a cilj joj je da zahtjevi sljedivosti i identifikacije za prijenos kriptoimovine budu slični onima koji se primjenjuju na novčana sredstva.
Istodobno će pružatelji usluga kriptoimovine podlijegati zahtjevima iz Uredbe o sprečavanju pranja novca za druge financijske operatore.
3.
Opće napomene 3.1.
Prva Direktiva o sprečavanju pranja novca donesena je 1991.
Od tada su usvojene još četiri direktive o sprečavanju pranja novca i financiranja terorizma i deseci drugih komplementarnih direktiva koje se odnose na financijski sustav ili s njim povezana kaznena djela i prekršaje.
Očito je da su rezultati tog nastojanja, koje vlasti EU-a smatraju prioritetom, do danas bili nezadovoljavajući.
3.2.
Svi se općenito slažu oko toga, što se već odrazilo u ocjenama Komisije za 2019.
i ocjenama institucija poput Europskog parlamenta, u rezolucijama iz ožujka 2019.
i srpnja 2020.
(12), a Revizorski sud u svom izvješću od lipnja 2021.
pod naslovom „Napori koje EU ulaže u borbu protiv pranja novca u bankarskom sektoru nisu usustavljeni, a provedba je nedostatna” (13), kao i u velikoj većini specijalističkih, akademskih i istraživačkih analiza, posebno u Izvješću radne skupine CEPS-a/ECRI-ja (14).
3.3.
Procijenjena količina opranog novca kreće se između 1 % BDP-a 27 država članica EU-a (Europol i Europska komisija) i 1,3 % (Revizorski sud), odnosno između 140 i 208 milijardi EUR godišnje.
Još je značajnije, prema Europolu, da se samo oko 1 % tog iznosa može povratiti.
Posljednjih godina bilo je mnogo skandala oko pranja novca u koje su bile uključene velike financijske institucije, a značajno je da mnogi od njih ne bi bili otkriveni bez primjene europskog zakonodavstva ili intervencije nadzornih tijela.
Drugim riječima, unatoč naporima i volji Europske komisije i Europskog parlamenta, nije postignut napredak u smislu rezultata u borbi protiv sprečavanja pranja novca i financiranja terorizma.
3.4.
Međunarodni konzorcij istraživačkih novinara (ICIJ) objavio je izvješće o Pandorinim dokumentima još jednom istaknuvši razmjere problema pranja novca i srodnih kaznenih djela te bitnu ulogu poreznih oaza u olakšavanju počinjenja tih djela.
Stoga je teško shvatiti da se jurisdikcija koja se najčešće spominje u dokumentima ne nalazi na popisu EU-a o „nekooperativnim jurisdikcijama” te da je Ecofin upravo uklonio s popisa još jednu jurisdikciju čije zakonodavstvo onemogućuje identifikaciju pravih vlasnika trgovačkih društava i računa.
3.5.
EGSO skreće pozornost institucija EU-a i nacionalnih vlada na potrebu snažne zaštite života i integriteta novinara, zaposlenika i državnih službenika koji prijavljuju gospodarsku i političku korupciju.
Odbor je zabrinut što brojne države članice nisu pokrenule postupke prijenosa u nacionalno zakonodavstvo Direktive (EU) 2019/1937 o zaštiti osoba koje prijavljuju kršenje zakona EU-a, te poziva Komisiju da djeluje kako bi osigurala hitno prenošenje u nacionalno pravo do kraja 2021.
3.6.
Neuspjesi i nedostaci politike EU-a o sprečavanju pranja novca i financiranja terorizma imaju nekoliko uzroka koji imaju kumulativne učinke: i. fragmentacija nadležnosti između raznih institucija EU-a i država članica; ii. nedostatak jedinstvenog nadzorno tijela EU-a za sprečavanje pranja novca i financiranja terorizma; iii. ograničeni alati dostupni nadležnim tijelima EU-a; iv. slaba koordinacija, kako u preventivnim inicijativama, tako i u poduzimanju mjera protiv utvrđenih rizika, te kašnjenje u njihovoj provedbi; v. nedostaci u radu nadzornih tijela i financijsko-obavještajnih jedinica u mnogim zemljama; vi.
prijenos direktiva u nacionalno zakonodavstvo kasnilo je i postojale su znatne razlike među
(11) (12) (13) (14)
Uredba (EU) 2015/847 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2015. o informacijama koje su priložene prijenosu novčanih sredstava i o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1781/2006 (SL L 141, 5.6.2015., str. 1.).
Rezolucija Europskog parlamenta od 26. ožujka 2019.
o financijskom kriminalu, utaji poreza i izbjegavanju plaćanja poreza (SL C 108, 26.3.2021., str. 8.) i Rezolucija EP-a 10/07/2020.
Revizorski sud Tematsko izvješće 13/2021.
CEPS-ECRI: Izvješće radne skupine: sprečavanje pranja novca u EU-u; 01/2021.