C 152/102
HR
Službeni list Europske unije
6.4.2022.
4.2.5.
Mjere za podržavanje vjerodostojnih socijalnih ulaganja (mjera 2.d) nisu ni približno dovoljne za zatvaranje praznine koju strategija ima u socijalnom području.
Točno je da Uredba o taksonomiji (10) pruža minimalnu zaštitu time što se, među ostalim, poziva na temeljne konvencije Međunarodne organizacije rada.
Međutim, to nije dovoljno kako bi se taksonomijom podržao socijalni napredak.
Za to je potreban dosljedan pristup produbljivanju socijalne održivosti kojim se u središte pozornosti stavljaju ljudi i svijet rada.
Temelji su već postavljeni europskim stupom socijalnih prava i UN-ovim ciljevima održivog razvoja.
Primjerice, taksonomija koja podjednako obuhvaća okolišne i socijalne ciljeve te je stoga u cjelini prožeta načelom DNSH (11) mogla bi biti vrijedna osnova za ekonomski, socijalno i okolišno održiv EU.
Sada bi uz sudjelovanje socijalnih partnera i civilnog društva trebalo brzo razviti sveobuhvatnu taksonomiju.
Izvješće o socijalnoj taksonomiji objavit će se krajem 2021., što je ionako prilično kasno.
4.2.6.
Kasno je i to da će se tek krajem 2022.
provesti preispitivanje tehničkih standarda u okviru Uredbe o objavama povezanim s održivosti (12) u sektoru financijskih usluga kako bi se pojasnili pokazatelji negativnih ekoloških i socijalnih učinaka.
EGSO zahtijeva prvenstveno mnogo brže preispitivanje pokazatelja o radničkim i ljudskim pravima te provedbu viših standarda.
Dakako, i u taj proces potrebno je u potpunosti uključiti socijalne partnere i civilno društvo.
4.3.
Poboljšana otpornost na rizike za održivost 4.3.1.
EGSO podržava uključivanje čimbenika održivosti u upravljanje rizicima u financijskom sektoru.
Samo se tako može prekinuti začarani krug u kojem financijska poduzeća financiraju djelatnosti štetne za klimu.
Klimatske promjene predstavljaju ozbiljan rizik ne samo za banke i osiguravajuća društva nego utječu i na financijski sektor u cjelini te čak ugrožavaju ukupnu financijsku stabilnost.
U tom kontekstu EGSO upozorava na pogrešno tumačenje uloge financijskog sektora kao izvršnog tijela koje nameće ciljeve održivosti u općem interesu.
Međutim, rizike povezane s klimom teško je točno kvantificirati zbog njihove veličine, jedinstvenosti i nesigurnosti.
No to ni u kojem slučaju ne smije dovesti do odgađanja konkretnih koraka, što bi dodatno pogoršalo taj problem.
Općenito, potreban je brz i oprezan pristup kako bi se spriječile naprasne reakcije.
Za to bi kao osnova trebala poslužiti taksonomija EU-a.
4.3.2.
EGSO pozdravlja obuhvaćanje rizika za održivost standardima financijskog izvještavanja i razvoj standarda za prirodni kapital, za što su ključni znanstveno utemeljeni, strogi i pouzdani standardi i metode (mjera 3.a).
Svrsishodno je i sustavno uključivanje relevantnih okolišnih, socijalnih i upravljačkih rizika u kreditne rejtinge i izglede (mjera 3.b).
EGSO potiče ponovno pokretanje rasprave o EU-ovoj agenciji za kreditni rejting u trenutačnom kontekstu, čime bi se učvrstila vodeća uloga EU-a u području održivosti.
4.3.3.
Logičan je pristup uzimanja u obzir okolišnih, socijalnih i upravljačkih čimbenika u sustavima upravljanja rizicima banaka i u bonitetnom okviru osiguravatelja (mjere 3.c i 3.d).
O tome bi trebalo voditi računa i pri revizijama Uredbe o kapitalnim zahtjevima (CRR), Direktive o kapitalnim zahtjevima (CRD) i Direktive Solventnost II (13), koje će vjerojatno biti predmet duljih rasprava.
Stoga EGSO preporučuje da se u pogledu standarda za mjerenje rizika u upravljanju rizicima poduzmu i pravodobne mjere kako bi se osiguralo brzo prikazivanje rizika za održivost i odgovarajuće formiranje kapitalnih pričuva.
Za to su na tehničkoj razini primjerene, među ostalim, smjernice europskih nadzornih tijela.
Općenito se preporučuje dobra, progresivna i pažljivo prilagođena politika rizika i kapitala kojom se uzimaju u obzir učinci rizika za održivost na financijsku stabilnost.
4.3.4.
Dopunske mjere, primjerice interna testiranja otpornosti na stres, idu u pravom smjeru.
Međutim, EGSO se protivi ideji da izloženosti klasificirane kao održive imaju poseban bonitetni tretman, što bi, primjerice, moglo dovesti do smanjenja kapitalnih zahtjeva.
S time povezano povećanje složenosti regulatornog okvira može dovesti do nepreglednosti i regulatornih praznina.
Stoga EGSO zagovara strogo ekonomsku procjenu rizika.
Ponderiranje rizika trebalo bi se temeljiti prvenstveno na ekonomskim rizicima za stabilnost.
Pritom su ulaganja kojima se ugrožava klima ionako izložena riziku da izgube na unutarnjoj vrijednost i „propadnu”.
EGSO upozorava na to da pri reviziji Uredbe o kapitalnim zahtjevima, Direktive o kapitalnim zahtjevima i Direktive Solventnost II ne smije doći do pojave ekstremnih regulatornih rješenja ni do ugrožavanja postignutih standarda.
(10) (11) (12) (13)
Uredba (EU) 2020/852, članak 18.
Načelo nenanošenja bitne štete.
Uredba (EU) 2019/2088 o objavama povezanim s održivosti u sektoru financijskih usluga.
Direktiva 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (SL L 335, 17.12.2009., str. 1.).