FI
C 152/92
Euroopan unionin virallinen lehti
6.4.2022
2.7 Toisin kuin yksityisen sektorin sääntelyssä, kuudennessa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevassa direktiivissä keskitytään institutionaaliseen torjuntajärjestelmään ja sen mukauttamiseen eri jäsenvaltioissa.
Ehdotuksella selkiytetään rahanpesun selvittelykeskusten toimivaltaa, tehtäviä ja tiedonsaantia ja luodaan puitteet yhteisille analyyseille sekä oikeusperusta FIU.net-järjestelmälle.
Valvojien toimintavaltuuksia vahvistetaan, ja niiden keskinäisen yhteistyön ja muiden viranomaisten tehtävän yhteistyön mekanismeja parannetaan.
Ehdotetussa direktiivissä säädetään pankkitilire­ kisterien yhteenliittämisestä.
2.8 Ehdotettu varainsiirtoja ja tiettyjen kryptovarojen siirtoja koskeva asetus on Euroopan parlamentin ja neuvoston varainsiirtoasetuksen (EU) 2015/847 (11) uudelleenlaadinta, jonka tarkoituksena on saattaa kryptovarojen siirtoihin sovellettavat jäljitettävyys- ja tunnistamisvaatimukset vastaamaan varainsiirtoja koskevia vaatimuksia.
Lisäksi kryptovara­ palvelun tarjoajiin sovelletaan jatkossa samoja vaatimuksia kuin muihin rahoitusalan toimijoihin rahanpesunvastaisen asetuksen nojalla.
3.
Yleistä 3.1 Ensimmäinen rahanpesunvastainen direktiivi annettiin vuonna 1991.
Sen jälkeen on annettu neljä muuta rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevaa direktiiviä ja kymmeniä muita täydentäviä direktiivejä, jotka koskevat rahoitusjärjestelmää tai rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyviä rikoksia.
Nämä toimet ovat kuuluneet EU:n viranomaisten painopisteisiin, mutta tähänastisella työllä ei ole selvästikään päästy tyydyttäviin tuloksiin.
3.2 Tästä vallitsee laaja yhteisymmärrys, mitä ilmentävät komission vuonna 2019 julkaisemat arvioinnit, Euroopan parlamentin maaliskuussa 2019 ja heinäkuussa 2020 antamat päätöslauselmat (12), tilintarkastustuomioistuimen kesäkuussa 2021 julkaisema kertomus ”EU:n toimet rahanpesun torjumiseksi pankkisektorilla ovat hajanaisia ja täytäntöönpano on riittämätöntä” (13) sekä valtaosa asiantuntijoiden, tutkijoiden ja ajatuspajojen analyyseistä, erityisesti CEPS:n ja ECRIn (Centre for European Policy Studies ja European Credit Research Institute) työryhmän raportti (14).
3.3 Vuotuinen pestävän rahan määrä on arvioiden mukaan 140–208 miljardia euroa eli 1 prosentista (Europol ja Euroopan komissio) 1,3 prosenttiin (tilintarkastustuomioistuin) 27 jäsenvaltion EU:n bruttokansantuotteesta.
Vielä huomionarvoisempaa on, että Europolin mukaan tästä määrästä saadaan takaisin vain noin prosentti.
Viime vuosina on tapahtunut lukuisia rahanpesuskandaaleja, joissa on ollut mukana suuria finanssilaitoksia, ja merkittävää kyllä monetkaan niistä eivät olisi paljastuneet ilman EU:n lainsäädännön soveltamista tai valvojien puuttumista asiaan.
Euroopan komission ja Euroopan parlamentin ponnisteluista ja tahdosta huolimatta rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnassa ei toisin sanoen ole varsinaisesti edistytty.
3.4 Tutkivien journalistien kansainvälisen yhteenliittymän (ICIJ) julkistamat Pandoran paperit ovat jälleen nostaneet valokeilaan rahanpesun ja siihen liittyvien rikosten ongelman laajuuden ja veroparatiisien keskeisen roolin kyseisten rikosten mahdollistajina.
Tätä taustaa vasten on vaikea ymmärtää, että asiakirjoissa useimmin mainitut lainkäyttöalueet eivät ole EU:n luettelossa yhteistyöhaluttomista lainkäyttöalueista ja että Ecofin-neuvosto on juuri poistanut luettelosta jälleen yhden lainkäyttöalueen, jonka lainsäädäntö estää yritysten ja tilien todellisten omistajien yksilöinnin.
3.5 ETSK kiinnittää EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden hallitusten huomion tarpeeseen suojella tehokkaasti taloudellisesta ja poliittisesta korruptiosta raportoivien toimittajien, työntekijöiden ja virkamiesten henkeä ja koskemattomuutta.
Komitea on huolissaan siitä, että useat jäsenvaltiot eivät ole vielä aloittaneet menettelyjä unionin oikeuden rikkomisesta ilmoittavien henkilöiden suojelusta annetun direktiivin (EU) 2019/1937 saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöään, ja kehottaa komissiota ryhtymään toimiin sen varmistamiseksi, että direktiivi saatetaan kiireellisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä vuoden 2021 loppuun mennessä.
3.6 Rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjumiseen liittyvien EU:n toimien puutteellisuuteen ja tehottomuuteen on useita syitä, joiden vaikutukset kasautuvat: i) Toimivaltuudet ovat hajallaan EU:n ja jäsenvaltioiden eri tahoilla.
ii) EU:n tasolla ei ole yhtä keskitettyä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvojaa.
iii) Toimivaltaisten EU-elinten käytettävissä olevat välineet ovat suppeita.
iv) Sekä ennaltaehkäisyyn liittyvien aloitteiden että havaittujen riskien torjunnan koordinointi on heikkoa, ja kyseisten toimien toteuttamisessa on viivästyksiä.
v) Monien maiden valvojien ja rahanpesun selvittelykeskusten työskentelyssä on puutteita.
vi) Direktiivejä on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä hyvin myöhään
(11) (12) (13) (14)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2015/847, annettu 20 päivänä toukokuuta 2015, varainsiirtojen mukana toimitettavista tiedoista ja asetuksen (EY) N:o 1781/2006 kumoamisesta (EUVL L 141, 5.6.2015, s. 1).
Euroopan parlamentin 26. maaliskuuta 2019 antama päätöslauselma talousrikoksista, veropetoksista ja veronkierrosta (EUVL C 108, 26.3.2021, s. 8) ja Euroopan parlamentin 10. heinäkuuta 2020 antama päätöslauselma.
Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus 13/2021.
CEPS-ECRI-työryhmän raportti Anti-Money Laundering in the EU, tammikuu 2021.