C 152/58
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
6.4.2022
3.3 Yhdysvallat kääntyi vuonna 2011 pettyneenä pois epävakaasta Lähi-idästä.
Syntyneen tyhjiön täytti ensin ”Islamilainen valtio”.
Kun se tuhottiin Irakissa ja Syyriassa, tilalle tuli eritoten Venäjä.
Samana merkittävänä vuonna Yhdysvaltain silloinen ulkoministeri Hillary Clinton totesi, että politiikan tulevaisuus määräytyy Aasiassa eikä Afganistanissa tai Irakissa.
Eurooppa ja Lähi-itä olivat päätyneet Yhdysvaltojen intresseissä ja strategiassa marginaaliin.
Afganistanissa tämä Euroopan vakauden ja turvallisuuden kannalta vaarallinen politiikka näyttää jatkuvan presidentti Joe Bidenin johdolla.
3.4 Eurooppa ei edelleenkään ole Yhdysvaltojen ulkopolitiikan painopiste.
Yhdysvallat panostaa huomionsa ja resurssinsa täysimääräisesti Kiinan rajoittamattomaan nousuun, jota pandemia mahdollisesti kiihdyttää.
Lisäksi Latinalaisen Amerikan tilanne on jälleen kärjistynyt ja alueella esiintyy autoritaarisia pyrkimyksiä ja korruptiota ja osa valtioista on peräti toimintakyvyttömiä.
Latinalainen Amerikka on jo poismuuton vuoksi Yhdysvalloille läheisempi kuin Eurooppa tai Afrikka.
Afrikka, jonka väkiluku kasvaa maailman nopeinta vauhtia, ei saa Yhdysvalloilta juurikaan huomiota, kun taas naapurissa oleva Eurooppa osoittaa kiinnostusta, mutta siltä puuttuu strategia, toisin kuin Afrikassa hyvin aktiiviselta Kiinalta.
3.5 Kiinassa on jatkunut Deng Xiaopingin kaudella 1980-luvun lopulla alkanut nopea talouskasvu, ja maa on pyrkinyt Xi Jinpingin virkaanastumisen jälkeen yhä itsetietoisemmin uudenlaiseen maailmanlaajuiseen valta-asemaan.
Rauhanomai­ sta ulkopolitiikkaa harjoittavasta diktatorisesta kehitysmaasta on kehkeytynyt Aasiassa sotilasmahtiaan näyttävä ja uhkaavastikin käyttäytyvä poliisivaltio, joka toimii sisäisesti (jälleen) totalitarismin hengessä.
EU:lla ei ole selkeää Kiina-strategiaa, ja se runnoi Saksan puheenjohtajakaudella poliittisista syistä läpi kahdenvälisen investointisopimuksen, joka ei velvoita Kiinaa juuri mihinkään, myöskään yhdistymisvapauden kaltaisten perusoikeuksien toteuttamiseen, ja on Euroopan etujen mukainen parhaimmillaankin vain näennäisesti.
ETSK on erittäin huolissaan mahdollisista seurauksista, erityisesti disinformaation ja vaikutusvallan osalta, sillä sopimus avaa myös uutis-, media- ja viihdealat Kiinan investoinneille.
3.5.1 Kiinassa on meneillään massiivinen sotilasvarustelu.
Nyt avoimen aggressiivisesti toimiva uusi maailmanvalta uhkaa yhä äänekkäämmin jopa vallata Taiwanin, pyrkii saamaan hallintaansa maailmantalouden kannalta ensiarvoisen tärkeitä merten kauppareittejä, rikkoo kaikkia itse tekemiään kansainvälisiä sitoumuksia demokratian ja vapauden turvaamisesta Hongkongissa ja sortaa muslimiväestöä luoteisissa maakunnissaan ennennäkemättömän laajasti ja julmasti.
Tämä ei ole estänyt Kiinan kommunistista puoluetta tarjoamasta Afganistanin romahtaessa välittömästi hyviä suhteita talebanille, sillä länsimaiden epäonnistuminen Afganistanissa vahvistaa Kiinan kommunistisen puolueen suosimaa monenvälistä mutta epäliberaalia maailmanjärjestystä.
Monenvälisyyden käsite, joka on tähän asti ollut myönteinen, on siis muuttunut.
3.5.2 Kiinan vaikutusvallasta on tullut Euroopassa tekijä, jota ei voida jättää huomiotta taloudessa eikä politiikassa.
Peking vie pitkäjänteisesti eteenpäin silkkitiehankettaan, valtaa strategisia asemia yksi toisensa jälkeen ja saattaa Afrikan ja Aasian maita poliittisesti riippuvaisiksi itsestään tarjoamalla suuria, mutta todellisuudessa kahlehtivia lainoja, jotka ovat edullisia vain päällisin puolin tarkasteltuina.
Peking on myös saanut hallintaansa tärkeää infrastruktuuria Kaakkois-Eu­ roopassa.
Esimerkkejä EU:n piiristä ovat Pireuksen satama Kreikassa ja moottoriteiden rakentaminen Montenegroon sekä 5G-verkon kehittäminen.
3.5.3 Osa Euroopan taloudesta, joukossa erityisesti saksalaisia yrityksiä, on nykyisin vaarallisen riippuvaista Kiinan markkinoista, jotka tarjosivat Euroopan teollisuudelle aluksi lähinnä alihankintaa avaamatta markkinoita kuitenkaan käytännössä.
Eräät konsernit pohtivat perustellusti uudelleen toimitusketjujaan, jotka ovat aivan liian yksipuolisia ja viime kädessä riippuvaisia kiinalaisten johtajien mielivallasta.
3.5.4 Kiinan markkinoille on ollut maan WTO:hon liittymisen jälkeenkin vaikeaa ellei mahdotonta päästä.
Oikeudenmukaisuudesta ja vastavuoroisuudesta ei voi puhua vielä pitkään aikaan.
Maa vääristää maailmanlaajuista kilpailua myöntämällä tukia ja kieltäytymällä itsepäisesti vähentämästä ylikapasiteettia.
Kiinan kommunistisen puolueen määräysvallassa oleva valtio on harjoittanut alusta alkaen järjestelmällisesti teollisuusvakoilua ja pakottanut siirtämään tietoa yhteisyritysten kautta.
Kiina avaa tällä hetkellä ovensa vain sellaisille ulkomaisille investoijille, joiden taitotietoa se itse tarvitsee, ja suojelee kiinalaisia yrityksiä yhä edelleen kaikilta riskeiltä kilpailua vääristäen.
Kaikki tämä on ristiriidassa avoimen keskinäisen ja reilun markkinajärjestelmän kanssa.
3.6 Sen jälkeen, kun Vladimir Putin piti Münchenin turvallisuuskonferenssissa vuonna 2007 huomionarvoisen puheensa, Venäjä on valitettavasti irtautunut yhä selvemmin yhteistyöstä länsimaiden kanssa.
Moskova alkoi jo varhaisessa vaiheessa käyttää naapurivaltioidensa riippuvuutta kaasutoimituksista painostuskeinona.
Ellei tämä ole riittänyt ja jos entiset neuvostotasavallat ovat pyrkineet liian lähelle Euroopan unionia ja siten länttä tai niiden pyrkimykset vahvistaa riippumattomuuttaan ovat voimistuneet liikaa, Moskovan johto on käynyt maan liepeillä entisen Neuvostoliiton vaikutuspiirissä avointa tai piilosotaa ja liitti Krimin kansainvälisen oikeuden ja omien Ukrainan valtion aluetta koskevien sopimussitoumustensa vastaisesti Venäjään.
Kremlin valtaapitävät ovat käyttäneet vuoden 2011 lyhyttä arabikevättä seurannutta epävakautta raa’asti hyväkseen omien tarkoitusperiensä saavuttamiseksi.
Lisäksi nämä tahot käyvät kybersotaa