C 152/92
DA
Den Europæiske Unions Tidende
6.4.2022
2.7.
I modsætning til forordningen om den private sektor fokuserer sjette direktiv om bekæmpelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme på dets institutionelle system og dets tilpasning i hver medlemsstat.
Forslaget præciserer FIU'ernes kompetencer, opgaver og adgang til oplysninger, etablerer en ramme for fælles analyser og skaber et retsgrundlag for FIU.net-systemet.
Tilsynsmyndighedernes beføjelser til at handle styrkes, og mekanismerne for samarbejde mellem tilsynsmyndigheder og med andre myndigheder forbedres.
Der fastsættes bestemmelser om sammenkobling af bankkontoregistre. 2.8.
Den foreslåede forordning om pengeoverførsler og overførsler af visse kryptoaktiver er en omarbejdsning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/847 (11) om pengeoverførsler med det formål at fastlægge samme krav om sporbarhed og identifikation ved overførsler af kryptoaktiver som ved pengeoverførsler.
Samtidig vil udbydere af kryptoaktivtjenester være underlagt kravene til andre finansielle operatører i forordningen om bekæmpelse af hvidvask af penge.
3.
Generelle bemærkninger 3.1.
Det første direktiv om bekæmpelse af hvidvask af penge blev vedtaget i 1991.
Siden da er der vedtaget fire andre direktiver om bekæmpelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme og en lang række andre supplerende direktiver vedrørende det finansielle system eller relaterede forbrydelser og lovovertrædelser.
Resultaterne af denne indsats, som EU's myndigheder mener skal have høj prioritet, har helt klart været utilfredsstillende indtil nu. 3.2.
Der er bred enighed om dette, som det allerede er afspejlet i Kommissionens vurderinger fra 2019 og i vurderinger fra institutioner som Europa-Parlamentet (i dets betænkninger fra marts 2019 og juli 2020 (12)) og Revisionsretten (i dens beretning fra juni 2021 med titlen EU's indsats for at bekæmpe hvidvaskning af penge i banksektoren er fragmenteret, og gennemførelsen er utilstrækkelig (13)), og i langt de fleste specialiserede, akademiske analyser og tænketankanalyser, herunder navnlig taskforcerapporten fra CEPS-ECRI (14). 3.3.
Omfanget af hvidvask af penge skønnes at ligge på mellem 1 % af EU-27's BNP (Europol og Kommissionen) og 1,3 % (Revisionsretten), dvs. mellem 140 og 208 mia.
EUR om året.
Mere bemærkelsesværdigt er det, at det ifølge Europol kun er ca. 1 % af disse pengebeløb, der bliver inddrevet.
Der har i de seneste år været adskillige skandaler om hvidvask af penge, der har involveret store finansielle institutioner, og det er vigtigt at bemærke, at mange af dem ikke ville være blevet afsløret uden anvendelse af EU-lovgivning eller tilsynsmyndighedernes indgriben.
Med andre ord er der på trods af Kommissionens og Europa-Parlamentets indsats og vilje ikke gjort fremskridt med hensyn til bekæmpelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme. 3.4.
Det internationale konsortium af undersøgende journalisters (ICIJ's) offentliggørelse af Pandora-papirerne har endnu en gang fremhævet omfanget af problemet med hvidvask af penge og relaterede forbrydelser og skattelyenes afgørende rolle med hensyn til at lette disse forbrydelser.
Det er derfor svært at forstå, hvorfor den jurisdiktion, der oftest nævnes i papirerne, ikke er opført på EU's liste over »ikkesamarbejdsvillige jurisdiktioner«, og hvorfor Økofinrådet netop har fjernet en anden jurisdiktion, hvis lovgivning gør det umuligt at identificere de reelle ejere af selskaber og regnskaber, fra listen. 3.5.
EØSU henleder EU-institutionernes og de nationale regeringers opmærksomhed på behovet for en solid beskyttelse af journalisters, ansattes og embedsmænds liv og integritet, når de indberetter økonomisk og politisk korruption.
Udvalget er bekymret over, at en række medlemsstater ikke har indledt gennemførelsesprocedurer for direktiv (EU) 2019/1937 om beskyttelse af personer, der indberetter overtrædelser af EU-retten, og opfordrer Kommissionen til at handle for at sikre en hurtig gennemførelse heraf inden udgangen af 2021. 3.6.
EU's fejlslagne og utilstrækkelige politik for bekæmpelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme har mange årsager, som har kumulative virkninger: i) opsplitningen af kompetencer mellem en række forskellige institutioner i EU og medlemsstaterne; ii) manglen på en fælles EU-tilsynsmyndighed for bekæmpelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme; iii) de begrænsede værktøjer, der er til rådighed for de kompetente EU-organer; iv) dårlig koordinering, både i forbindelse med forebyggelsesinitiativer og med hensyn til at træffe foranstaltninger mod identificerede risici, og den forsinkede gennemførelse heraf; v) mangler i tilsynsmyndighedernes og FIU'ernes arbejde i mange lande; vi) det faktum, at gennemførelsen af direktiverne er sket meget sent og med betydelige forskelle mellem medlemsstaterne, hvilket har ført til
(11) (12) (13) (14)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/847 af 20. maj 2015 om oplysninger, der skal medsendes ved pengeoverførsler, og om ophævelse af forordning (EF) nr.
1781/2006 (EUT L 141 af 5.6.2015, s. 1).
Europa-Parlamentets beslutning af 26. marts 2019 om økonomisk kriminalitet, skatteunddragelse og skatteundgåelse (EUT C 108 af 26.3.2021, s. 8) og Europa-Parlamentets beslutning af 10/7/2020.
Revisionsrettens særberetning 13/2021.
CEPS-ECRI: taskforcerapport: AML in the EU; 01/2021.