6.4.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 152/57
1.9.
OSCE er en bærende søjle i den fælleseuropæiske sikkerhedsarkitektur og bør som sådan styrkes med henblik på dialogen med Rusland.
Nord Stream 2-projektet skal stilles i bero, så længe Rusland overtræder folkeretten i Ukraine, idet Moskva ellers får adgang til yderligere pressionsmidler over for de østeuropæiske stater. 1.10.
Den europæiske sikkerhedsarkitektur skal styrkes parallelt med NATO, og der bør også føres en værdibaseret dialog internt i NATO. 1.11.
Det transatlantiske civilsamfunds samarbejde skal styrkes yderligere.
I den sammenhæng er den fælles dialog om borgernes rettigheder, modstandsdygtighed over for desinformation, mediefrihed, klimaindsats, sociale rettigheder, forbrugerbeskyttelse og støtte til demokrati, som EØSU er garant for i EU, særlig vigtig.
På lang sigt kan det transatlantiske partnerskab bevæge sig i retning af transatlantisk integration.
2.
Retsstatsprincippet og den frie verdensorden 2.1.
EØSU bemærker, at der er en uløselig sammenhæng mellem en fri verdensorden og et demokratisk fundament baseret på retsstatsprincippet i de enkelte lande.
Hvis de demokratiske retsstatsaktører har mindre gennemslagskraft end de autoritært eller totalitært funderede aktører, er det ikke muligt at opretholde en fri verdensorden.
Omvendt gælder: Hvis merkantilisme og protektionisme træder i stedet for fri handel baseret på regler, får de kræfter, der stiller spørgsmålstegn ved et demokrati baseret på frihed og retsstatsprincippet, også vind i sejlene på nationalt plan. 2.2.
Set fra EØSU's synspunkt er en fri verdensorden forudsætningen for regelbaseret, fair og bæredygtig handel, opfyldelse af klimamålene i Parisaftalen og FN's mål for bæredygtighed, social retfærdighed og lige muligheder, ligestilling mellem kønnene og ikkeforskelsbehandling.
En verdensorden, der er baseret på den stærkes ret, isolation, bestræbelser på at opnå autarki samt magtbaserede handelsforbindelser, kan hverken give anledning til eller styrke iværksætteri baseret på kreativitet og innovation, der skaber vedvarende økonomiske resultater, eller opfylde ambitiøse miljø- og socialpolitiske mål. 2.3.
EØSU støtter derfor en styrkelse af de grundlæggende regler for samarbejdet mellem stater via FN og dens underorganisationer og glæder sig over ideen om en alliance mellem alle demokratier, da det alene er USA's demokratiske gennemslagskraft, der har gjort, at de internationale institutioner i det hele taget blev oprettet efter Anden Verdenskrig, og det kun er med et demokratisk USA i ryggen, der er åbent for verden, at disse institutioner har en fremtid. 2.4.
EØSU bemærker selvkritisk, at ikke kun aktørerne i europæisk politik, men også i Europas organiserede civilsamfund efter afslutningen på den kolde krig for længe stolede på, at demokrati og retsstatsprincippet var universelle værdier, der var sikret lang tid fremover.
Der findes imidlertid magtfulde aktører på globalt plan, der ignorerer disse værdier i praksis, selv om de har forpligtet sig til at overholde dem i henhold til folkeretten.
Opretholdelsen af ens egen værdibaserede orden er ikke en selvfølge. 2.5.
Stater og statsforbund baseret på demokrati og retsstatsprincippet og deres værdier præger den multilaterale orden, som EU stadig, om end med begrænset selvstændig gennemslagskraft, kæmper for.
Værdierne har rødder i adskillelsen af stat og kirke, Magna Carta, habeas corpus og FN's menneskerettighedserklæring.
De skaber de grundlæggende forudsætninger for det liberale demokrati og retsstatsprincippet.
EU og USA samt de liberale demokratier, som de danner partnerskaber med, deler disse værdier.
Artikel 30 i FN's verdenserklæring om menneskerettigheder fastslår udtrykkeligt, at »Intet i denne erklæring må fortolkes som givende nogen stat, gruppe eller enkeltperson hjemmel til at indlade sig på nogen virksomhed eller foretage nogen handling, der tilsigter at nedbryde nogen af de heri opregnede rettigheder og friheder«. 2.6.
Fællesnævneren for de liberale demokratier er, at deres eksistens hænger uløseligt sammen med et pluralistisk, uafhængigt og dynamisk civilsamfund.
3.
De transatlantiske forbindelsers betydning for Europas plads i verden 3.1.
De geopolitiske ændringer i løbet af de seneste to årtier har i alvorlig grad skadet den fri verdensorden og svækket vigtige internationale organisationer kraftigt.
Dominerende kræfter har været den stadig mere aggressive magtelite i Folkerepublikken Kina og en isolationisme i USA, der er vokset i et bekymrende omfang. 3.2.
Set i lyset af USA's interne samfundsmæssige spændinger og udfordringens globale karakter kan landet ikke opretholde en fri verdensorden på egen hånd.
Den amerikanske befolkning ser med stor skepsis på dyre militære operationer i fjerne egne af verden.
Afghanistan viser med al tydelighed, at der er et presserende behov for en ny troværdig strategi for de liberale demokratier og et større europæisk engagement, der kan lette presset på USA.
Dette må ikke begrænses til militær kapacitet, men denne kan ikke undværes.