C 152/46
DA
Den Europæiske Unions Tidende
6.4.2022
at opbygge et stærkere indre marked til EU's genopretning, skal understøttes af stærke partnerskaber mellem EU, medlemsstaterne, arbejdsmarkedets parter, industrien og andre relevante interessenter.
Genopretningsstrategien vil endvidere styrke mekanismen for retfærdig omstilling, der støtter regioner, der er afhængige af ressource- og energiintensive industrier, og som undergår strukturelle ændringer.
3.
Generelle bemærkninger 3.1.
EU's genopretningsplan omfatter et centralt aspekt i den bæredygtige omstilling til en dekarboniseret og digitaliseret økonomi og demonstrerer, at EU's ambition om den dobbelte omstilling kræver politisk ansvar ud over politisk engagement og/eller gyldne regler.
EØSU er enig i de foreslåede hovedflagskibsområder, som vil have fokus på investeringer under nogle af de mest relevante områder for at nå FN's verdensmål for bæredygtig udvikling og samtidig sikre opfyldelsen af de klimamål, der ved EU-lovgivning er fastlagt for 2030 (drivhusgasemissionsreduktion på mindst 55 % i forhold til 1990) og 2050 (CO2-neutralitet). 3.2.
Pandemien har medført et behov for at skabe en fælles vej, hvor reglerne er globalt defineret og anvendes ensartet af alle regioner, og som dermed kan imødegå den potentielle fragmenteringsrisiko, der hænger sammen med en uens ressourcefordeling.
Krisen i kølvandet på pandemien og behovet for omstilling til en bæredygtig, modstandsdygtig og fleksibel økonomi kunne være en god anledning til at indføre regler, der garanterer lige konkurrencevilkår i EU. 3.3.
Med henblik herpå skal de ressource- og energiintensive industriers nuværende usikre situation vurderes grundigt sammen med den indvirkning, som den kan have på den europæiske økonomi som helhed, hvis den fortsætter.
De ressource- og energiintensive industriers bidrag til Den Europæiske Unions bruttonationalprodukt (BNP) bør tages i betragtning sammen med den kendsgerning, at de er førende inden for innovation, skaber beskæftigelse af høj kvalitet og bidrager til langsigtet velfærd for samfundet som helhed.
En stærk offentlig sektor behøver dynamik fra den private sektor.
EØSU er imidlertid bekymret over manglen på præcision mht. de ressource- og energiintensive industrier i nogle af de allerede godkendte nationale genopretnings- og resiliensplaner, hvor investeringer i visse tilfælde rettes mod andre økonomiske sektorer. 3.4.
Derudover skal der tages hensyn til den drivkraft, som de ressource- og energiintensive industrier kan give med hensyn til FoU, da den udgør et centralt område, hvor innovation skaleres op fra laboratorium til industriel skala. 3.5.
De ressource- og energiintensive industrier er potentielt nogle af de største bidragydere til den industrielle omstilling, der vil sikre et kulstoffattigt EU.
Industrien bør intensivere sin indsats for at udvikle og udrulle kulstoffattige produktionsprocesser og indføre dem i de komplekse forsyningskæder.
Uden dette indendørs og udendørs arbejde vil det være svært at nå de essentielle, men ambitiøse mål, der er defineret i Parisaftalen, og de mål, der er fastsat af EU. 3.6.
Automatisering og digitalisering vil spille en central rolle i gennemførelsen af denne industrielle omstilling.
Man skal dog passe på ikke at forveksle begreberne: omstilling er målet, digitalisering er værktøjet.
Implementering af digitale løsninger vil strømline den måde, hvorpå folk tænker, træffer beslutninger og agerer.
Nok skal digitalisering være en prioritet for genopretnings- og resiliensfaciliteten, men fokus bør være på, hvordan disse værktøjer muliggør en mere effektiv tilgang til de udfordringer, vi står over for. 3.7.
Digital omstilling vil kræve, at teknologier, der er gennemprøvet i pilot- eller laboratorieskala, udvikles til industriel skala.
Til det formål bør offentlige og private partnerskaber fokusere på forskning, udvikling og innovation.
Investeringer bør fokusere på teknologi, der tidligt demonstrerer innovative løsninger, der er skalerbare, gennemførlige og pålidelige i de øvre dele af værdikæderne, samtidig med at de er i overensstemmelse med bæredygtighedsmålene.
Derudover vil det være nødvendigt at planlægge en overgangsperiode, hvor innovative løsninger kan skaleres ordentligt op til industriel skala. 3.8.
For at kunne håndtere denne situation effektivt bør omstillingen fokusere på den indhøstede knowhow, de ressourcer, der allerede er til rådighed, og de potentielle synergier, der kan opstå.
Omstilling involverer innovation, opfindelse, design, konstruktion og, ja faktisk, udvikling, men dette bør ikke være ensbetydende med nye opfindelser i sig selv. 3.9.
EØSU er klar over, hvilke investeringer denne omstilling vil kræve.
Genopretnings- og resiliensfaciliteten og NGEU bør ikke ses som et universalmiddel.
Omdannelsen af de ressource- og energiintensive industrier til at kunne håndtere den dobbelte omstilling vil kræve en massiv investeringsplan, der mobiliserer mange yderligere finansieringskilder (f.eks.
statsstøtte, vigtige projekter af fælles europæisk interesse, nye egenindtægter til EU-budgettet, fremtidige EU/ETS-indtægter, private investeringer osv.).
Med dette for øje er det vigtigt at forene industri- og energipolitikkerne med klimapolitikken for at mobilisere alle de enorme investeringer, der er nødvendige ved overgangen til en CO2-neutral økonomisk model.