C 152/184
DA
Den Europæiske Unions Tidende
6.4.2022
3.3.
Mange vigtige spørgsmål skal uddybes yderligere i delegerede gennemførelsesretsakter.
På baggrund af dette og det forudgående punkt er det næsten umuligt at vide, hvilke konsekvenser gennemførelsen vil få for de enkelte fremstillingssektorer.
Uklarheder vedrørende flere vigtige detaljer i forslaget til forordning gør det vanskeligt at vurdere det, så længe man ikke er kommet længere i lovgivningsprocessen.
Usikre rammebetingelser skal imidlertid undgås, navnlig i forbindelse med vurderingen af CO2 ved import, for ikke at underminere de proaktive og foregribende foranstaltninger, som europæiske virksomheder har truffet for at beskytte klimaet.
3.4.
For så vidt angår import af elektricitet er det uklart, om Kommissionen har foretaget en korrekt vurdering af, hvilke virkninger systemet vil få for elprisen på EU's elmarked, og hvorvidt det vil føre til højere omkostninger for forbrugerne og dermed øge risikoen for kulstoflækage i elintensive sektorer.
Det er vigtigt at huske på, at der ikke tages hensyn til elforbruget ved beregningen af importerede produkters CO2-fodaftryk (5).
3.5.
Den europæiske industri er eksportorienteret.
Hvis den som følge af CO2-grænsetilpasningsmekanismen nyder en vis grad af beskyttelse mod import, men ikke kan følge med konkurrenterne på de internationale markeder, vil den manglende konkurrenceevne kunne mærkes, og Europa vil ikke længere være i stand til at tiltrække industrielle investeringer.
3.6.
En meget hurtig erstatning af de eksisterende foranstaltninger mod CO2-lækage med en CO2-grænsetilpasnings­ mekanisme kan føre til stor usikkerhed og forstyrre de langsigtede investeringsbeslutninger, der allerede er truffet på grundlag af de nyligt reviderede 2030-mål.
Det kan også mindske industriens kapacitet til at investere i lavemissions­ teknologier og blive en hindring i konkurrencen om adgang til tredjelandes markeder.
Derfor bør den nuværende sats for gratis tildelinger, om nødvendigt, i første omgang bibeholdes for at gøre det muligt for sektorer, der er omfattet af CO2-grænsetilpasningsmekanismen, at blive mere kulstofeffektive, hvorefter de gratis tildelinger skal reduceres gradvis, når det findes hensigtsmæssigt, for at fremme yderligere dekarbonisering.
3.7.
Konkurrenceevnens og prisernes indvirkning på værdikæden bør vurderes nøje for at begrænse følgerne for navnlig eksportsektorer som f.eks.
landbrugs- og fødevaresektoren, der er meget afhængige af produkter fra de sektorer, der allerede er omfattet af forslaget til en CO2-grænsetilpasningsmekanisme.
3.8.
CO2-grænsetilpasningsmekanismen vil kun kunne nå sine mål fuldt ud og effektivt, hvis kravet om at undgå CO2 ved import til EU opvejes af fordele ved klimavenlig produktion til eksport fra europæiske producenter.
Der kan opstå en situation, hvor der er lige konkurrencevilkår mellem tredjelandsvirksomheder og EU-virksomheder i det indre marked, men ingen EU-virksomheder kan klare sig i konkurrencen på markeder uden for EU, da de vil skulle betale de fulde CO2-omkostninger, mens konkurrenter fra tredjelande betaler meget lidt eller ingenting.
3.9.
Systemet risikerer at åbne dørene for flere former for omgåelse, såsom kildeforskydning, verifikationsdetaljer, virksomheder med flere produktionsanlæg i tredjelande, der fejlagtigt påstår, at varer, som fremstilles i et anlæg med stort kulstoffodaftryk, er fremstillet i et anlæg med lavt kulstoffodaftryk, blanding af ressourcer og definition af varer.
Dette kan hæmme fremskridt med hensyn til at opnå CO2-grænsetilpasningsmekanismens mere ambitiøse klimamål.
Forslaget bør finpudses omhyggeligt under hele lovgivningsprocessen for at undgå adfærd, der kan spænde ben for opnåelsen af lovgivningens mål om, at varer skal bære deres eget klimafodaftryk, uanset hvor de kommer fra, for at fremme en effektiv modvirkning af klimaforandringer i hele verden frem for blot at opnå reduktion på lokalt plan gennem outsourcing af emissioner.
4.
Særlige bemærkninger 4.1.
EØSU har været meget aktiv med hensyn til at undersøge de muligheder, begrænsninger og vigtige aspekter, der skal udvikles inden for rammerne af en grænsetilpasningsordning eller et skatterelateret alternativ med henblik på at reducere CO2-lækage ved at afbalancere klimaomkostningerne og -indsatsen for produkter med oprindelse fra enten EU eller tredjelande.
EØSU var den første EU-institution, der pegede på disse muligheder som en supplerende foranstaltning til begrænsning af CO2-lækage.
(5)
European Commission CBAM impact assessment, bilag 8.