C 152/178
DA
Den Europæiske Unions Tidende
6.4.2022
3.3.
Der er også behov for at se på, hvordan klimaspørgsmål behandles på verdensplan, og for afværge forskelle, som kan stille europæiske virksomheder ringere og/eller føre til sociale problemer såsom energi- eller mobilitetsfattigdom.
EØSU beklager, at der synes at være blevet lagt for lidt vægt på disse problemer, og at de fremlagte løsninger ikke forekommer fuldt ud tilstrækkelige. 3.4.
Hvad angår de sociale virkninger vil der være et åbenbart behov for opkvalificering og omskoling for at sætte arbejdsstyrken i stand til at tilpasse sig og opfylde nye krav til færdigheder.
Dertil kommer, at konsekvenserne for husholdningerne i form af f.eks.
større udgifter til elektricitet og mobilitet sandsynligvis vil føre til energi- og mobilitetsfattigdom, hvor sidstnævnte vil være særligt udbredt i fjerntliggende og tyndt befolkede regioner.
Der er planer for at håndtere disse problemer ved hjælp af forskellige afbødende foranstaltninger, der overvejende skal finansieres med indtægterne fra ETS, herunder de indtægter, der tilfalder medlemsstaterne, og dem, der skal finansiere den foreslåede sociale klimafond.
EØSU noterer sig, at de ressourcer, der er til rådighed til at afhjælpe disse problemer, kommer til at afhænge af, hvad der sker med forslag, som stadig er under behandling hos medlovgiverne.
EØSU mener, at der vil være betydelige og vedvarende omkostninger forbundet med at løse disse problemer.
EØSU sætter derfor spørgsmålstegn ved, om de ressourcer, der er til rådighed, vil være tilstrækkelige, selv hvis finansieringsforslagene vedtages uden væsentlige ændringer, med tanke på antallet af mennesker, der berøres, og den tid, der er brug for til den ønskede omstilling. 3.5.
Det accelererede tempo og det høje ambitionsniveau for CO2-reduktioner og de færre emissionskvoter, der er til rådighed, vil skabe miljømæssige fordele, men også føre til højere omkostninger for alle de sektorer, som emissionshandelssystemet omfatter.
Selv om indvirkningen på omkostningerne vil blive mindre som følge af de gratiskvoter, der er til rådighed, og i kraft af CBAM for nogle sektorers vedkommende, vil foranstaltningerne ikke gælde for alle sektorer, der anvender energi i forskellige processer, og som vil stå over for konkurrence fra tredjelande på det indre marked.
Desuden vil foranstaltningerne ikke beskytte EU's virksomheder mod at blive stillet dårligere i konkurrencen på de eksterne markeder på grund af det højere omkostningsniveau. 3.6.
EØSU gør endvidere opmærksom på, at det fortsat et åbent spørgsmål, om nulemissionsprodukter vil blive attraktive nok til at udligne den omkostningsforskel, som ETS medfører, eller om der på verdensmarkederne generelt vil blive indført foranstaltninger med samme indvirkning på omkostningerne som ETS.
Hvis det ikke er tilfældet, kan europæiske virksomheder få svært ved at opretholde konkurrenceevnen på verdensmarkederne.
Det rejser spørgsmålet om, hvorvidt produkter og tjenester, der eksporteres til tredjelande, bør være undtaget fra ETS, eller om man bør overveje andre støtteforanstaltninger.
Det er tvivlsomt, om innovationsstøtte, der synes at være den eneste støtteforanstaltning, der er forenelig med WTO-reglerne, rækker til at afhjælpe et muligt problem i forhold til konkurrencedygtighed. 3.7.
Et yderligere spørgsmål er, hvorvidt det øgede omkostningsniveau, som ændringerne af ETS medfører, vil indvirke negativt på udsigterne til genopretning efter covid-19-krisen.
EØSU er i tvivl om, hvorvidt der er taget tilstrækkeligt højde for denne risiko. 3.8.
EØSU konstaterer med tilfredshed, at ETS-forslaget lægger op til, at indtægterne fra emissionshandelssystemet skal bruges på forskellige måder — gennem Kommissionens egne indtægter eller i henhold til bestemmelserne om medlemsstaternes anvendelse af indtægterne — til at fremme bæredygtighed, herunder de sociale virkninger af omstillingen til et kulstofneutralt samfund. 3.9.
EØSU understreger, at ovenstående bemærkninger ikke skal opfattes som, at der rejses tvivl om det presserende behov for handling for at afbøde de negative klimavirkninger af emissioner, men som en advarsel om risikoen for negative virkninger af social karakter og for konkurrenceevnen, hvis der ikke tages fat på og findes løsninger på spørgsmål som dem, der er fremhævet ovenfor.
Udvidelse til søtransport 3.10.
EØSU bifalder, at alle skibe, der sejler til og fra havne i EU, vil være underlagt de samme regler.
Alligevel vil omkostningsniveauet for EU-skibsredere og andre EU-operatører, der i øvrigt falder ind under ETS, være højere end for konkurrenter fra tredjelande, som desuden i nogle tilfælde anvender social dumping til at reducere deres omkostninger.
EU er nødt til at være opmærksom på konsekvenserne af EU-skibsfartens svækkede konkurrenceevne. 3.11.
Man bør også tage i betragtning, at søtransport er en af de sektorer, hvor CO2-reduktion er særlig vanskelig og omkostningstung, og at medtagelsen af søtransport derfor kan føre til en generel prisstigning for emissionskvoterne med følgevirkninger for ETS-sektorernes konkurrenceevne generelt.