C 152/102
DA
Den Europæiske Unions Tidende
6.4.2022
4.2.5.
Tiltagene til at støtte troværdige sociale investeringer (foranstaltning 2 d) er langt fra tilstrækkelige til at lukke hullet i strategien på det sociale område.
Klassificeringsforordningen (10) giver ganske vist en minimumsbeskyttelse, idet den bl.a. refererer til ILO's grundlæggende arbejdsstandarder.
Dette er imidlertid ikke tilstrækkeligt til, at sociale fremskridt støttes via taksonomien.
Det kræver en konsekvent tilgang til styrkelse af den sociale bæredygtighed, hvor mennesker og arbejdsmarked står i centrum.
Grundlaget findes allerede i form af den europæiske søjle for sociale rettigheder og FN's verdensmål for bæredygtig udvikling.
F.eks.
kan en taksonomi, der omfatter miljømål og sociale mål på lige fod og dermed overordnet indarbejder princippet om ikke at gøre væsentlig skade (11), udgøre et værdifuldt grundlag for et økonomisk, socialt og miljømæssigt bæredygtigt EU.
Der bør nu snarest udvikles en samlet taksonomi under inddragelse af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet.
Rapporten om social taksonomi kommer i forvejen rigeligt sent, nemlig i slutningen af 2021.
4.2.6.
Det er også sent, at der først i slutningen af 2022 skal foretages en revision af de tekniske standarder i forordningen om offentliggørelse af bæredygtige finansielle oplysninger (SFDR) (12) med henblik på at præcisere indikatorer for negative miljømæssige og sociale effekter.
EØSU opfordrer til, at især indikatorerne for arbejdstager- og menneskerettigheder revideres langt tidligere, og at der indføres højere standarder.
Selvsagt bør arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet også inddrages i dette spørgsmål på omfattende vis.
4.3.
Bedre modstandsdygtighed over for bæredygtighedsrisici 4.3.1.
EØSU mener, at bæredygtighedsfaktorer bør indgå i risikostyringen i den finansielle sektor.
Kun på den måde kan den onde cirkel brydes, hvor finansielle virksomheder finansierer klimaskadelige aktiviteter.
Samtidig med at klimaændringer udgør en alvorlig risiko for banker og forsikringsselskaber påvirker de også den finansielle sektor som helhed og truer endda den samlede finansielle stabilitet.
I den forbindelse advarer EØSU mod en fejlfortolkning af finanssektorens rolle som et håndhævelsesorgan, der pålægger bæredygtighedsmål i almenhedens interesse.
På grund af omfanget, manglende erfaringer og usikkerhed er klimarisici vanskelige at kvantificere præcist.
Dette bør dog under ingen omstændigheder forsinke iværksættelsen af konkrete tiltag.
Yderligere forsinkelser vil forværre problemet.
Generelt er der behov for en hurtig og forsigtig tilgang for at forhindre chokreaktioner.
EU-taksonomien bør tjene som grundlag herfor.
4.3.2.
Indarbejdelsen af bæredygtighedsrisici i standarder for regnskabsaflæggelse og udarbejdelsen af en standard for naturkapital hilses velkommen.
Videnskabeligt funderede, stringente og pålidelige standarder og metoder (foranstaltning 3 a) spiller i den henseende en afgørende rolle.
Det er også hensigtsmæssigt systematisk at medtage relevante ESG-risici i kreditvurderinger og prognoser (foranstaltning 3 b).
EØSU opfordrer til, at debatten om EU-kreditvurderingsbureauet genoptages på baggrund af den aktuelle udvikling, hvorved EU's foregangsrolle på bæredygtighedsområdet styrkes.
4.3.3.
Tilgangen med at inddrage ESG-faktorer i bankers risikostyringssystemer og i tilsynsrammen for forsikringssel­ skaber er logisk (foranstaltning 3 c og 3 d).
Dette bør der også tages hensyn til ved revisioner af kapitalkravsforordningen (CRR), kapitalkravsdirektivet (CRD) og Solvens II (13), som formentlig vil være forbundet med længere debatter.
EØSU anbefaler derfor også snarlige foranstaltninger i forbindelse med standarderne for måling af risici inden for risikostyring for at sørge for, at bæredygtighedsrelaterede risici hurtigt kortlægges, og at der kan iværksættes relevante kapitalindskud.
Til dette formål er det på teknisk niveau bl.a. hensigtsmæssigt med retningslinjer fra europæiske tilsynsmyndigheder.
Overordnet set anbefales en robust, forudseende og omhyggeligt afbalanceret risiko- og kapitalpolitik, som tager hensyn til bæredygtighedsrelaterede risicis indvirkning på de finansielle markeders stabilitet.
4.3.4.
Foranstaltninger som f.eks.
interne stresstest er et supplerende skridt i den rigtige retning.
EØSU forholder sig dog afvisende over for ideen om, at eksponeringer, der er klassificeret som bæredygtige, tilsynsmæssigt behandles på en særlig måde, så der f.eks. kan ske en nedsættelse af kapitalkravene.
Det vil gøre regelsættet mere komplekst, hvilket kan føre til, at det bliver uoverskueligt, og at der opstår huller i lovgivningen.
EØSU går derfor ind for en strengt økonomisk risikovurdering.
Risikoafvejningen bør primært tage udgangspunkt i økonomiske stabilitetsrisici.
I den forbindelse risikerer investeringer, der er skadelige for klimaet, i forvejen at blive tillagt mindre værdi og at »strande«.
Ved en genåbning af kapitalkravsforordningen, kapitalkravsdirektivet og Solvens II advarer EØSU om, at dette kan føre til en tilsynsretlig rutsjebanetur og til, at opnåede standarder sættes på spil.
(10) (11) (12) (13)
Forordning (EU) 2020/852, artikel 18.
Princippet om ikke at gøre væsentlig skade.
Forordning (EU) 2019/2088 om bæredygtighedsrelaterede oplysninger i sektoren for finansielle tjenesteydelser.
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) (EUT L 335 af 17.12.2009, s. 1).