C 152/184
CS
Úřední věstník Evropské unie
6.4.2022
3.3.
Mnoho důležitých témat bude vyžadovat další rozpracování prostřednictvím prováděcích aktů v přenesené pravomoci.
S ohledem na tento bod a na bod předchozí je tedy téměř nemožné stanovit, jaké důsledky bude mít provedení pro jednotlivá výrobní odvětví.
Kvůli pochybnostem ohledně několika klíčových podrobností navrhovaného nařízení je obtížné je posoudit, dokud legislativní proces dále nepokročí.
Je však třeba se vyhnout nejistým rámcovým podmínkám, zejména při posuzování CO2 pro účely dovozu, aby nebyla narušena proaktivní a předběžná opatření, která přijímají evropské podniky na ochranu klimatu.
3.4.
Pokud jde o dovoz elektřiny, není jasné, zda Komise řádně posoudila dopad na cenu elektřiny na trhu EU s touto komoditou a nakolik by z toho vyplývaly vyšší náklady pro spotřebitele, a zvyšovalo se tak riziko úniku uhlíku v energeticky náročných odvětvích.
Nesmíme zapomenout, že spotřeba elektřiny není v rámci výpočtu uhlíkové stopy dovážených výrobků zohledněna (5).
3.5.
Evropský průmysl je zaměřen na vývoz, a pokud má v důsledku mechanismu uhlíkového vyrovnání na hranicích určitou ochranu před dovozem, avšak nemůže konkurovat na mezinárodních trzích, bude nedostatek konkurence­ schopnosti značný a Evropa již nebude schopna přilákat investice do průmyslu.
3.6.
Velmi rychlé nahrazení stávajících opatření proti úniku CO2 mechanismem uhlíkového vyrovnání na hranicích by mohlo vést k významné nejistotě, která by ohrozila rozhodnutí týkající se dlouhodobých investic, která již byla přijata na základě nedávno přezkoumaných cílů pro rok 2030.
Mohlo by také snížit schopnost průmyslu investovat do nízkouhlíkových technologií a stát se překážkou v hospodářské soutěži o přístup na trhy třetích zemí.
Tam, kde je to nezbytné, by tedy současná míra přidělování bezplatných povolenek měla být zpočátku zachována, aby odvětví, na něž se vztahuje mechanismus uhlíkového vyrovnání na hranicích, mohla zvýšit svou uhlíkovou účinnost.
Poté by mělo následovat vhodně prováděné postupné snižování přídělu bezplatných povolenek, aby se usnadnila další dekarbonizace.
3.7.
Je třeba pečlivě posoudit konkurenceschopnost a vlivy na cenu v hodnotovém řetězci, aby se omezil dopad, zejména ve vývozních odvětvích, jako je např. zemědělsko-potravinářský průmysl, jež jsou vysoce závislá na výrobcích z odvětví, které je již zahrnuto do návrhu mechanismu uhlíkového vyrovnání na hranicích.
3.8.
Mechanismus uhlíkového vyrovnání na hranicích by mohl účinně dosáhnout svých maximálních cílů pouze tehdy, bude-li požadavek eliminace CO2 při dovozu do EU kompenzován výhodami spojenými s vyváženou klimaticky šetrnou produkcí evropské provenience.
Mohlo by se stát, že na jednotném trhu budou existovat poměrně rovné podmínky pro společnosti ze třetích zemí a společnosti z EU, žádná společnost z EU však nebude moci soutěžit v zahraničí, neboť výrobci z EU budou hradit plné náklady na snížení emisí uhlíku, zatímco konkurenti ze třetích zemí budou hradit jen malé částky nebo nic.
3.9.
Tento systém může otevřít dveře několika způsobům obcházení pravidel, např. pokud jde o přesuny zdrojů, podrobnosti týkající se ověřování, nepravdivá tvrzení společností ze třetích zemí s vícero provozovnami, že výrobky vyrobené v zařízeních s vysokou uhlíkovou stopou jsou vyráběny v provozovnách s nízkou uhlíkovou stopou, nebo o přeskupování zdrojů a definici zboží.
To by mohlo bránit pokroku při plnění ambicióznějších cílů mechanismu uhlíkového vyrovnání na hranicích.
Návrh by měl být během legislativního procesu pečlivě doladěn, aby se předešlo tomuto škodlivému jednání, které závažně poškozuje cíl právního předpisu: zboží by mělo nést svou vlastní klimatickou stopu bez ohledu na to, odkud pochází, aby se podpořila účinnost celosvětového zmírňování změny klimatu namísto místního snižování pomocí přesunu emisí do vnějších oblastí.
4.
Konkrétní připomínky 4.1.
EHSV velmi aktivně zkoumá možnosti, omezení a důležité aspekty, které je třeba v rámci systému vyrovnání na hranicích nebo jeho daňové alternativy rozpracovat, aby bylo možné snížit únik uhlíku pomocí vyrovnání nákladů a úsilí v oblasti klimatu, ať už jde o výrobky z EU, nebo z oblastí mimo EU.
EHSV byl první institucí EU, která identifikovala tyto možnosti jako doplňkové opatření pro omezení úniku uhlíku.
(5)
Posouzení dopadů týkající se mechanismu uhlíkového vyrovnání na hranicích, Evropská komise, příloha 8.