C 152/130
CS
Úřední věstník Evropské unie
6.4.2022
3.8.
Pokud Rada a Parlament přijmou nařízení v přenesené pravomoci o taxonomii týkající se zmírňování změny klimatu, mohou být budoucí investice nasměrovány k udržitelným aktivům, což je kategorie, do níž patří obnovitelné energie.
Teprve až se odstraní narušení hospodářské soutěže mezi jednotlivými zdroji energie, budou moci obnovitelné zdroje volně soutěžit na trhu.
Dokud nebude takového výsledku dosaženo, vítá EHSV přístup Komise, který zabraňuje zaostávání obnovitelných zdrojů energie.
4.
Konkrétní připomínky ke znění směrnice a) Závaznost či nezávaznost navrhovaných cílů 4.1.
EHSV opakuje svou kritiku (7), že přezkum směrnice na rozdíl od přezkumu z roku 2009 neobsahuje závazné vnitrostátní cíle.
Evropská unie sice splnila svůj cíl zvýšit podíl obnovitelných zdrojů energie na 20 % do roku 2020, avšak některé členské státy své cíle nesplnily a jiným se to podařilo jen těsně (8), přičemž využily zejména zvláštní situace způsobené zdravotní krizí, která zastavila ekonomiku některých států.
Tento příklad ilustruje slabiny současného rámce řízení, který členské státy k plnění jejich vnitrostátních cílů pouze „motivuje“.
EHSV vyzývá Radu ministrů, Evropský parlament a Evropskou komisi, aby znovu zahájily diskusi o stanovení závazných vnitrostátních cílů, o vhodné správě energetiky nebo alespoň o přísnějších donucovacích opatřeních vůči členským státům, které je neplní, s cílem zajistit dodržování závazků na vnitrostátní úrovni.
Směrnice zde skutečně využívá veškeré možnosti dobrovolnosti.
Několik členských států sice své prognózy pro rok 2020 překročilo, existuje však riziko, že některé státy budou usilovat pouze o co nejnižší úroveň, což povede k tomu, že ty státy, které dosáhly největšího pokroku, budou odrazovány nedostatkem vůle některých jiných států a absencí jakýchkoliv důsledků v případě neplnění cílů.
4.2.
Pokud jde o nový závazný cíl 40 % energie z obnovitelných zdrojů do roku 2030 (oproti dřívějším 32 %), ten se vztahuje na veškerou spotřebu energie, nejen na spotřebu elektřiny.
EHSV vítá skutečnost, že Komise navrhla nejambicióznější cíl v rámci rozpětí stanoveného v plánu dosažení cíle v oblasti klimatu (38–40 %), aby byl splněn nový cíl snížení emisí skleníkových plynů o 55 % do roku 2030.
To je důkazem snahy evropské výkonné moci urychlit zavádění zelených technologií, což EHSV vítá.
Toto zvýšení podílu obnovitelných zdrojů na skladbě zdrojů elektřiny v členských státech však bude mít důsledky z hlediska spotřeby energie a elektřiny (9), jelikož se očekává, že podíl spotřeby energie do roku 2050 klesne.
Tyto scénáře naplánované do roku 2050 je třeba aktualizovat s ohledem na nové cíle a zejména je nutné upřesnit úlohu, kterou by mohlo hrát skladování elektřiny, jež se bude muset rozvíjet rychleji, než se očekávalo, nebo též úlohu energetické úspornosti, na jejíž určité projevy se upozornilo během zdravotní krize.
4.3.
Pro některé členské státy je to však velmi ambiciózní nový cíl.
Zatímco v mnoha členských státech dekarbonizace stavebnictví zaostává, EHSV schvaluje navrhovaný přístup spočívající ve zvýšení snah jednotlivých odvětví, jako je úsilí o integraci obnovitelných zdrojů energie do odvětví vytápění a chlazení.
Konkrétní cíl 49 % podílu energie z obnovitelných zdrojů v budovách, jak je stanoven v novém článku 15a, byl skutečně naléhavě potřebný.
EHSV má však pochybnosti týkající se nezávazné povahy takového cíle.
Budovy budou muset do roku 2030 snížit své emise o 60 % a do roku 2040 být neutrální, aby bylo možné splnit cíle stanovené v Zelené dohodě pro Evropu.
I když může mít mnoho států s dosažením tohoto cíle potíže, EHSV zdůrazňuje, že je důležité využívat od roku 2025 finanční prostředky ze Sociálního fondu pro klimatická opatření.
To by mělo umožnit rychlejší provádění renovací veřejných i soukromých budov, a tím zamezit šířícímu se jevu energetické chudoby, který postihuje více než 30 milionů evropských občanů.
Ať už se však jedná o financování z budoucího Sociálního fondu pro klimatická opatření nebo obecněji z jiných programů pomoci, je třeba zavést mechanismus sledování, který zajistí, že tyto prostředky budou náležitě přiděleny na boj proti změně klimatu.
Rozmělnění těchto prostředků ve vnitrostátních rozpočtech totiž neumožňuje účinnou kontrolu využití poskytnutých prostředků.
Tyto prostředky by se navíc neměly zaměřovat pouze na velké projekty, ale také na menší projekty, u nichž je finanční zisk v MWh a emisích CO2 skromnější, ale dopad na evropské občany je stejný, ne-li větší.
EHSV žádá, aby byla v rámci možností harmonizována kritéria pro přidělování prostředků v jednotlivých členských státech, pokud jde o část, která má být věnována na mobilizaci občanů, a tím se usnadnila případná přeshraniční spolupráce.
4.4.
EHSV by rád poukázal na to, že dekarbonizace odvětví průmyslu je v současné době příliš pomalá, přestože se na něj zaměřují jednotlivé navazující evropské plány v oblasti klimatu jako na prvořadé odvětví.
Konkrétně se na průmyslové emise vztahuje systém obchodování s emisemi (ETS).
Vzhledem k příliš benevolentnímu systému přidělování bezplatných povolenek však více než 90 % průmyslového znečištění nepředstavuje pro dotčené podniky žádné náklady, což vedlo
(7) (8) (9)
Úř. věst.
C 246, 28.7.2017, s. 55.
Eurostat, Statistické údaje o obnovitelných zdrojích energie – vysvětlení ke statistikám (europa.eu).
6_FR_ACT_part1_v3.pdf (europa.eu).