SV
C 150/48
Europeiska unionens officiella tidning
5.4.2022
Utöver det faktum att jorden lämpar sig väl till vinodling är även de naturliga förhållandena omkring staden mycket gynnsamma.
Det gäller inte minst terrängens lutning.
Vinodlingarna ligger på de soliga sluttningarna, verő, åt söder och sydväst.
Genomsnittet för de typiska meteorologiska förhållandena i vinodlingsområdet under de senaste 47 åren är följande: års medeltemperatur: 10,65 °C; genomsnittlig nederbörd: 592,6 mm; genomsnittligt antal soltimmar per år: 1 964 timmar.
I enlighet med gällande lagstiftning registreras och klassificeras de marker som lämpar sig för vinodling i vinodlingsregistret, och delas upp i områden av klass I och II.
I vindistriktet Eger är de områden som lämpar sig för vinodling enligt vingårdsregistret fördelade på 18 431 hektar vinodlingsmark av klass I och 3 914 hektar av klass II, dvs. sammanlagt: 22 345 hektar.
M ä ns kl i g a f a k tore r Vinrankans uppkomst kring Eger, vinodlingen på medeltiden På en sluttning av kullen Kis-Eged har en bit av ett uråldrigt fossiliserat vinblad, 30 miljoner år gammalt, hittats, som fick namnet Vitis Hungarica på latin.
Men detta har ingenting med dagens vinodlingar att göra.
Arkeologiska utgrävningar har visat att trakten kring Eger varit bebodd sedan 900-talet och att staden i början av 1000-talet troligen var en betydande stad i Ungern.
Enligt ett dokument från 1261 utfärdat av Béla IV skänkte Ungerns första kung, Stefan den helige, ett tionde vin till biskopssätet i Eger, vilket motsvarade en tiondel av vinproduktionen i Egerdalen.
Efter mongolernas invasion 1241 avfolkades bygden och bristen på arbetskraft ledde till att kung Béla IV bjöd in utlänningar att installera sig i trakten.
Det var troligen då vallonerna bosatte sig där, bland annat kring Olasz utca och i byn Tállya vid staden Eger, för att lära den inhemska befolkningen de franska teknikerna inom vinodling och lagring av vin på ekfat.
De första vinkällarna grävdes troligen ut på beställning av de kyrkliga institutionerna – de allra äldsta var de källare där man förvarade tiondena ”dézsmapince”.
Vinodlingen i regionen Eger har ett gott anseende sedan många århundraden tillbaka.
Gaspar Boutatts, tecknare och gravör bördig från Nederländerna, har gjort många etsningar föreställande olika ungerska landskap, bland annat en vy över Eger (Erlau) i verket ”Description exacte des Royaumes de Hongrie” som publicerades 1688 i Antwerpen.
Det finns också en ännu tidigare etsning, från 1617 av G. Hoefnagel, med titeln ”Agria vulgo Erla”, som föreställer vinstaden som tappert hållit stånd mot de ottomanska trupperna.
På båda etsningarna ser man invånarnas två största stoltheter, dvs. fortet som dominerar staden och sluttningarna med vinodlingar runtomkring.
Av de historiska källorna framgår att vinodlingen genomgick stora förändringar under 1600-talet.
Utöver de dittills dominerande druvsorter som användes för framställning av vita viner började nu även druvor till röda viner vinna terräng Här kan också noteras att invånarna i Eger för att kunna bearbeta den kompakta och hårda jorden i vingårdarna uppfann en särskild sorts hacka, kallad Egerhackan.
För att mäta kvantiteten vin använde de sig av måttet ”egri akót” [ca 200 liter], som var fyra gånger som mycket som en vanlig ”akó”.
En längre lagring av vinerna på ekfat krävdes på grund av den höga syran och för att få fram viner som kunde sparas länge.
Producenternas viner lagrades i ekfat längs väggarna i källarna eller lagerrum som grävts ut under staden i den ryolitiska tuffstenen där temperaturförhållanden för en naturlig lagringskällare kunde upprätthållas året runt.
T id ig ar e k la s s if ic er in g av v i n o d li n g ar na Det var under 1400- och 1500-talen som vinodlingen i Eger verkligen började utvecklas.
Den fick sedan en renässans på 1700-talet.
Det finns fastighetsregister som upprättats 1760 och 1789 med information om de olika vinodlingarnas särskilda egenskaper.
År 1760 delades de in i tre kategorier beroende på jordens beskaffenhet, terrängens lutning, soltimmar osv.
Nästan hälften av vinodlingarna hamnade i den första kategorin.
År 1789 delades vinodlingarna in i sex kategorier (på nationell nivå hade man upprättat åtta, men ingen av vinodlingarna i trakten kring Eger hamnade i de två sista).
Principerna för klassificering liknade de som användes 1760, med skillnaden att utmärkta vinodlingar som lämpade sig för framställning av ädelvin (aszúbor) också klassificerades i den första kategorin Sedan 1700-talet hade invånarna i Eger haft regler att följa för vinodlingen och det var upp till ordförandena i jordbrukssyndikaten att se till att reglerna följdes.
Dessa stod för övrigt under de kommunala myndigheternas kontroll.
8.2.
Viner (2) 1.
Beskrivning av det avgränsade geografiska området (forts.)
O dl a de d r u vs or t er och v i n e r s om f r am stäl l s a v d essa