LV
C 150/48
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
5.4.2022.
Augsnes piemērotību vīna dārzu stādīšanai vēl vairāk pastiprina labvēlīgie topogrāfiskie nosacījumi pilsētas pierobežā.
Vīnogulājus stāda kalnu un pakalnu dienvidu un dienvidrietumu nogāzēs, kuras dēvē par “verő” — saules apspīdētām nogāzēm.
Vīna reģionam raksturīgie vidējie meteoroloģiskie apstākļi 47 gadu periodā ir šādi: gada vidējā temperatūra — 10,65 °C, gada vidējais nokrišņu daudzums — 592,6 mm, gada vidējais saules gaismas stundu skaits — 1 964 stundas.
Patlaban spēkā esošie tiesību akti paredz, ka vīnogulāju stādīšanai ir piemēroti apgabali, kuri atbilstīgi vīna dārzu kadastram klasificēti kā I un II kategorijas apgabali.
Attiecīgi Egeras vīna reģionā vīnogulāju stādīšanai ir piemēroti I kategorijas apgabali 18 431 ha platībā un II kategorijas apgabali 3 914 ha platībā.
Kopējā platība ir 22 345 hektāri.
Ci l vē k fa kto r i Vīnkoki Egeras tuvumā tika audzēti jau viduslaikos.
Mazā Egeda kalna nogāzē tika atrasta 30 miljonus gadu veca pārakmeņojusies vīnkoka Vitis hungarica lapa.
Tomēr tā nav saistāma ar mūsdienu vīndarību.
Pamatojoties uz arheoloģiskiem datiem, Egera un tās apkaime bija apdzīvota no 10. gadsimta.
Tiek uzskatīts, ka līdz 11. gadsimta sākumam tā kļuva par nozīmīgu Ungārijas pilsētu.
Saskaņā ar karaļa Bēlas IV 1261. gada hartu Ungārijas pirmais karalis Svētais Stefans Egeras ielejas vīna desmito tiesu piešķīra Egeras bīskapijai.
Tatāru iebrukuma laikā 1241. gadā tika masveidā iznīcināti vietējie iedzīvotāji, un darbaspēka trūkuma dēļ karalis Bēla IV bija spiests aicināt šeit apmesties svešzemniekus.
Tiek uzskatīts, ka aptuveni tajā laikā Egerā ieradās pirmie valoņi, kuri apmetās ielā ar nosaukumu Olasz utca; valoņi apmetās arī apdzīvotā vietā ar nosaukumu Tállya un ieviesa Francijas vīndarības kultūru un vīna glabāšanu mucās.
Tiek uzskatīts, ka pirmos vīna pagrabus būvēja baznīca, un pirmie vīna pagrabi bija zināmi ar nosaukumu dézsmapince (vīna desmitās tiesas pagrabi).
Vīnkopībai Egerā ir gadsimtiem sena reputācija.
Flāmu gravīru meistars Gaspar Bouttats izgatavoja vairākas ar Ungāriju saistītas vara gravīras, tostarp Egeras jeb Erlau ainavu, kura redzama izdevumā “Description exacte des Royaumes de Hongrie”, kas 1688. gadā tika publicēts Antverpenē.
Ir zināma vēl senāka Egeras gravīra (Agria vulgo Erla), ko 1617. gadā publicēja G. Hoefnagel ar nosaukumu “Turkus sakāvusī vīna pilsēta”.
Abās gravīrās attēlota pilsētas slavenā pils un vīna dārzi.
Vēstures avoti vēsta, ka 17. gadsimtā vīnkopībā notika būtiskas izmaiņas.
Sarkano vīnogu šķirnes sāka kļūt populārākas par iepriekš dominējušajām balto vīnogu šķirnēm.
Jāatzīmē, ka Egeras vīnkopji izgudroja īpašu darba rīku, kas zināms ar nosaukumu “Egeras kaplis”, lai varētu apstrādāt cieto augsni šajā apgabalā.
Lai izmērītu vīna daudzumu, tika izmantota mērvienība “Egeras ako” (akó, aptuveni 200 litri), kas bija aptuveni četras reizes lielāks tilpums par parasto akó.
Ņemot vērā vīnu skābenumu un īpašības, kas nodrošināja ilgu uzglabāšanu, vīni tika ilgāk nogatavināti koka mucās.
Ražotāji nogatavināja savus vīnus mucās pagrabos un pagrabu sistēmās, kuras bija izkaltas riolīta tufā zem pilsētas un kurās apstākļi dabiski bija līdzīgi pagraba apstākļiem (nogatavināšanas apstākļi).
V ēs t ur i s k ā v īn a a pgab a lu k l a si f i k ā c ij a Egeras vīnu darīšanas pirmais “zelta laikmets” bija 15.–16. gadsimts, bet tā atdzimšanas periods bija 18. gadsimts.
Dokumentos, kas datēti ar 1760. un 1789. gadu, sniegti kvalitātes dati par vīnu apgabaliem.
1760. gadā vīna dārzi tika iedalīti trīs kategorijās, pamatojoties uz augsnes kvalitāti, nogāzes slīpumu, saules gaismas ilgumu u. c.
Gandrīz 50 % vīna dārzu bija pirmās kategorijas dārzi.
1789. gadā Egeras vīna dārzi tika iedalīti sešās kategorijās — valsts līmenī bija noteiktas astoņas kategorijas, taču Egeras apgabalā nebija pēdējām divām kategorijām atbilstīgu vīna dārzu.
Klasifikācija bija līdzīga 1760. gada klasifikācijai, taču atšķirība bija tāda, ka daudzi izcili vīna dārzi, kuros tika iegūtas vīnogas aszú vīnam, arī tika atzīti par pirmās kategorijas vīna dārziem.
Egerā vīndaru kopienas noteikumi tika pieņemti jau 18. gadsimtā, un to izpildi panāca vīndaru kopienas ierēdņi, kurus uzraudzīja maģistrāts.
8.2.
Vīns (2) 1.
Noteiktā apgabala apraksts (turpinājums)
Aud zē tās v ī n og u š ķ i r n e s u n n o t ām izgatavoti e vī ni