FI
C 150/48
Euroopan unionin virallinen lehti
5.4.2022
Viinitarhojen maaperän soveltuvuutta viiniköynnösten viljelyyn lisää myös suotuisa pinnanmuodostus kaupungin reunamilla.
Viiniköynnökset on istutettu vuorien ja kukkuloiden etelä- ja -lounaisrinteille, joista käytetään nimitystä ”verő” (auringonpaisteiset rinteet).
Viinialueen tyypilliset keskimääräiset säätiedot 47 vuoden ajalta ovat seuraavanlaiset: vuoden keskilämpötila 10,65 °C, keskimääräinen vuotuinen sademäärä, 592,6 mm ja aurinkoisten tuntien vuotuinen keskiarvo 1 964 tuntia.
Voimassa olevan lainsäädännön mukaan viiniköynnösten istutukseen sopivia alueita ovat viinitarharekisterissä luokkiin I ja II luokitellut alueet.
Sen mukaan Egerin viinialueella viiniköynnösten istutukseen soveltuu 18 431 hehtaaria luokan I alueita ja 3 914 hehtaaria luokan II alueita.
Kokonaispinta-ala on 22 345 hehtaaria.
I nh imil l i se t t ek ij ä t Egerin lähialuilla sijaitsevien viiniköynnösten ulkomuoto ja viininviljely keskiajalla.
Kis-Eged-vuoren puolelta on löydetty noin 30 miljoonaa vuotta vanha fossiilinen viininlehti ”Vitis Hungarica”.
Se ei kuitenkaan liity mitenkään nykyiseen viininviljelyyn.
Eger ja sen lähialueet ovat arkeologisten tietojen perusteella olleet asuttuja 900-luvulta lähtien.
Egerin uskotaan olleen 1000-luvun alussa merkittävä kaupunki Unkarissa.
Kuningas Béla IV:n vuoden 1261 erioikeuskirjan mukaan Unkarin ensimmäinen kuningas Pyhä Tapani myönsi Egerin laakson viinikymmennykset Egerin hiippakunnalle.
Tataarien vuoden 1241 maahanhyökkäys harvensi väestöä, ja työvoimapula pakotti kuningas Béla IV:n tuomaan maahan uudisasukkaita muista maista.
Samoihin aikoihin ensimmäisten valloonien arvioidaan saapuneen Egeriin.
Heidän tiedetään asuneen Olasz utca -kadulla.
Myös Egerin lähelle Tállyaan tuli uudisasukkaina vallooneja, jotka aloittivat siellä ranskalaisen viininviljelyn ja viinien säilyttämisen tynnyreissä.
Kirkon uskotaan rakentaneen ensimmäiset kellarit, joista varhaisimmat tunnettiin nimellä ”dézsmapince” (viinikymmennyskellari).
Viininviljelyllä on Egerissä vuosisatainen maine.
Flaamilainen taidegraafikko ja kaivertaja Gaspar Bouttats teki useita Unkariin liittyviä kuparikaiverruksia, kuten näkymän Egeriin eli ”Erlauhun”.
Kaiverrus on esitelty teoksessa ”Description exacte des Royaumes de Hongrie”, joka julkaistiin Antwerpenissa vuonna 1688.
Näihin päiviin asti on säilynyt myös Egeriä kuvaava aiempi kaiverrus (Agria vulgo Erla), ”Turkkilaiset lyönyt viinikaupunki”, jonka G. Hoefnagel julkaisi vuonna 1617.
Kumpikin kaiverrus kuvaa kaupungin kuuluisaa linnaa ja viinitarhoja.
Lähteiden mukaan viininviljelyssä tapahtui 1600-luvulla perusteellisia muutoksia.
Punaiset rypälelajikkeet alkoivat vallata alaa aiemmin yleisimmiltä valkoisilta rypäleiltä.
Egerin viininviljelijät kehittivät myös tuolloin alueen kovan maaperän muokkaamiseen erityisen työkalun ”Egerin kuokan”.
Viininsä he mittasivat ”Eger akólla” (noin 200 litraa), joka oli noin neljä kertaa tavallisen ”akón” vetoinen.
Koska viinit olivat melko hapokkaita ja hyvin säilyviä, niitä kypsytettiin pitkään puutynnyreissä.
Tuottajat kypsyttivät viinejään tynnyreissä kellareissa, ja kellarijärjestelmät rakennettiin kaupungin alla olevasta ryoliittituffista, jolloin syntyi luonnolliset kellari-ilmasto-olosuhteet (kypsyttämiselle sopivat).
V iini al u ei d e n l uo k it us m e nn e i n ä aikoi n a Eger-viinivalmistuksen ensimmäinen kulta-aika oli 1400–1500-luvuilla, ja viinivalmistus nousi uuteen kukoistukseen 1700-luvulla.
Vuosilta 1760 ja 1789 peräisin olevista asiakirjoista saadaan tietoja viinialueiden laadusta.
Vuonna 1760 viinitarhat jaettiin muun muassa maaperän laadun, rinteen jyrkkyyden ja auringonpaisteen määrän perusteella kolmeen luokkaan: lähes 50 prosenttia viinitarhoista kuului ensimmäiseen luokkaan.
Vuonna 1789 Egerin viinitarhat jaettiin kuuteen luokkaan (koko maassa luokkia oli kahdeksan, mutta Egerin alueella ei ollut yhtään kahteen viimeiseen luokkaan kuuluvaa viinitarhaa).
Luokituksen periaatteet olivat samankaltaiset kuin vuonna 1760 sillä erotuksella, että monet erinomaiset viinitarhat, jotka tuottivat rypäleitä ”aszú”-viinin valmistusta varten, luokiteltiin ensimmäiseen luokkaan.
Egerissä oli jo 1700-luvulla laadittu viiniyhteisön säännöt, joiden noudattamista valvoivat viiniyhteisön toimihenkilöt, joita puolestaan valvoi viiniyhteisön toimivaltainen johtaja.
8.2.
Viini (2) 1.
Rajatun alueen kuvaus (jatkuu)
V il j e lt äv ä t v ii n i köy nn ös la jik k e et j a nii stä val mi ste ttava t vi i ni t