C 143/18
8.2.
SV
Europeiska unionens officiella tidning
31.3.2022
Kvalitetsrelaterade, historiska, kulturella och sociala samband samt geografisk miljö för det vita vinet
H is t or i s k t s am ba n d Vinframställningstraditionen på Santorini kan spåras till 3 000 år före Kristus.
Vid utgrävningarna i Akrotiri visar fynd som träkol av vinrankor och dekorativa målningar av druvklasar på vaser från den tiden att befolkningen i huvudsak ägnade sig åt bland annat vinodling.
De förhistoriska vinodlingarna förstördes av det stora vulkanutbrott, omkring år 1650 före Kristus, som utrotade alla spår av växt- och människoliv på ön i omkring tre århundraden.
Vinodlingen och vinframställningen måste ha stått för en betydande andel av Akrotiris ekonomi när staden förstördes.
Detta bekräftas av att man har hittat träkol från vinrankor och druvkärnor, och även av det särskilda systemet för trampning av druvorna och uppsamling av musten.
Trampningskar och uppsamlingstankar är nödvändig vinframställningsutrustning.
En stor korg full med lime, som hittades i trampningskaret, fick arkeologerna att tänka att limen kan ha använts som ett slags filter för att klarna musten.
Vinet förvarades i stora kannor (pithoi) som förseglades med vax.
På halsen på ett sådant kärl har man konstaterat att symboler som inristats med stavelseskriften Linear A faktiskt hänvisar till vin.
I allmänhet antyder mängden förvaringskärl, tillsammans med de bygelkannor som hittades i Akrotiri, att vinframställningen inte bara var betydande utan även att handeln med vin var välutvecklad.
Det finns målade druvklasar på vaserna från den tiden.
Att vin framställdes och att man handlade med vin bevisas av vissa typer av kärl med pipar nära de smala nederdelarna, liksom av mängden bygelkannor (kannor som främst är avsedda för att transportera vätskor) som har hittats.
Minst 50 % av alla exemplar av denna tidiga typ av kärl i den egeiska regionen har hittats på Santorini.
Enligt Herodotos var fenicierna de första som bosatte sig på ön efter katastrofen.
Detta folk, och de som kom efter, försökte överleva i en extrem miljö.
För att tillgodose sina näringsbehov försökte de odla olika växtsorter som de tog med sig och som de var bekanta med.
Det var bara vinrankan som lyckades överleva under århundradena i Santorinis fientliga miljö.
Det är en anpassningsbar växt som är särskilt motståndskraftig mot de varma och torra förhållanden som råder på ön, och har ett tåligt och välutvecklat rotsystem som kan tränga igenom Santorinis jord.
Lokalbefolkningen kallar den hårda och kompakta jord som har bildats av flera lager av vulkaniskt material – aska, lava, pimpsten och sönderfallna klippstycken – för Aspa.
Denna aspa täckte kalkstenen och det underliggande skifferlagret under flera på varandra följande vulkanutbrott.
Flera hundra års mänskligt slit har präglat ölandskapet och vittnar om vilka insatser Santorinis befolkning har gjort under åren för att bruka marken.
Från de arkaiska och klassiska perioderna finns det inga direkta bevis för vinodling.
Det vore dock konstigt om Santorinis invånare inte ägnade sig åt vinodling på denna ideala mark.
Det är svårt att tänka sig att rika markägare valde att leva på Santorini om de inte odlade en produkt som gav dem stora vinster.
Hittills har vinrankan varit den enda produkt som gjort detta.
Mellan 1100- och 1600-talet styrde venetianarna på Santorini.
Från första början uppskattade européerna de grekiska vinerna, inte bara för deras kvalitet, men också eftersom de klarade av långa resor till havs.
Frankiska och venetianska fartyg började därför transportera ännu mer vin från Santorini.
Den gyllene eran för Santorinis viner under det venetianska styret tog slut när turkarna slutgiltigt erövrade ön.
Dessa viner har en fantastisk historia, med många stolta ögonblick, såsom deras framgångar i Paris.
8.3.
Kvalitetsrelaterade, historiska, kulturella och sociala samband samt geografisk miljö för det vita vinet
K ult ure ll a , s oc i al a o ch e kon om i sk a sam ba nd Vinodling och vinframställning har sedan urminnes tider varit en oskiljaktig del av Santorinis befolknings kulturella, sociala och ekonomiska livsvillkor.
På Santorini har man alltid kombinerat stor produktivitet med kvalitet och en öppenhet mot omvärlden.
Under det turkiska styret innebar bristen på extensiv jordbruksmark att muslimerna inte bosatte sig där.
Santorinis invånare organiserade sina samhällen på ett demokratiskt sätt och genom att dra full nytta av freden i Egeiska havet efter den ottomanska erövringen utvecklade de handeln och sjöfarten, precis som under förhistorien.
Alexandria, Taganrog och Konstantinopel var bland de viktigaste exportcentrumen för stora mängder vin från Santorini.
Man vet att vin exporterades till Ryssland så tidigt som 1786.
Santorinis ekonomi försämrades när exporten till Ryssland upphörde på grund av oktoberrevolutionen.