C 143/18
8.2.
SL
Uradni list Evropske unije
31.3.2022
Povezava glede kakovosti, zgodovinska, kulturna in družbena povezava ter geografsko okolje pri belem vinu
Zg o dovi ns k a po v e zav a Ko raziskujemo tradicijo proizvodnje vina na Santorinu, potujemo v preteklost do tretjega tisočletja pred našim štetjem.
Najdbe pri izkopavanjih v Akrotiriju, kot so oglje iz lesa vinske trte in grozdi kot dekorativni motivi na poslikanih vazah iz tistega časa, kažejo, da je bilo vinogradništvo med glavnimi dejavnostmi prebivalstva.
Prazgodovinski vinogradi so bili uničeni zaradi velikega izbruha ognjenika približno leta 1650 pr. n. št., ki je za približno tri stoletja izbrisal vse sledi človeškega in rastlinskega življenja z otoka .
Vinogradništvo in proizvodnja vina sta morala biti pomemben del gospodarstva Akrotirija v času uničenja.
To potrjuje fizična prisotnost oglja iz lesa vinske trte in grozdnih pešk ter tudi posebni sistem za tlačenje grozdja in zbiranje mošta.
Kad za tlačenje in čeber pod njo sta osnovna oprema.
Velika košara, polna apna, ki so jo našli v kadi za tlačenje, je arheologe napeljala na misel, da so apno morda uporabljali kot vrsto filtra za čiščenje mošta.
Vino so shranili v velikih pithoi (vrčih), zapečatenih z voskom.
Ugotovljeno je bilo namreč, da se znaki na vratu take posode, zarezani v linearni pisavi A, nanašajo na vino.
Na splošno številčnost posod za shranjevanje, skupaj z vrči s stremenastimi ročaji, najdenih v Akrotiriju, ne kaže le na precejšnjo proizvodnjo vina, temveč tudi razvoj trgovine z vinom.
Grozde so v tistem času uporabljali kot dekorativne motive na poslikanih vazah.
Obstoj vinogradništva in trgovine z vinom dokazujejo nekatere vrste posod z dulci v bližini ozkega dna ter množica vrčev s stremenastimi ročaji: posod, oblikovanih predvsem za prevažanje tekočin.
Na Santorinu so do zdaj našli vsaj 50 % vseh primerov te zgodnje vrste posode, najdenih v egejski regiji.
Po navedbah Herodota so se po katastrofi prvi naselili Feničani.
Skupaj z drugimi, ki so prišli za njimi, so se morali spopadati z ekstremnim okoljem, da so preživeli.
Za prehranske potrebe so poskušali gojiti različne vrste rastlin, ki so jih prinesli s sabo in ki so jih poznali.
Le vinska trta je uspela preživeti stoletja v neugodnem okolju Santorina.
To je prilagodljiva rastlina in zlasti odporna na vroče in suhe razmere na otoku s svojim močnim in dobro razvitim koreninskim sistemom, ki prodre v tla Santorina.
Domačini uporabljajo izraz aspa za trda in kompaktna tla, oblikovana iz več plasti vulkanskega materiala: pepela, lave, plovca in odpadnih delcev.
Aspa je prekrila apnenčasto in skrilasto podtalje ob zaporednih vulkanskih izbruhih.
Stoletja trdega dela ljudi je vtisnjenega v krajino otoka, ki priča o dolgotrajnih prizadevanjih prebivalcev Santorina, da bi ukrotili svojo deželo.
Iz arhaičnih in klasičnih obdobij nimamo neposrednih dokazov o gojenju vinske trte.
Vendar bi bilo nenavadno, če je prebivalci Santorina ne bi gojili na tako idealnem mestu.
Težko si je predstavljati prisotnost bogatih posestnikov na Santorinu, če ne bi gojili proizvoda, ki bi jim prinesel velike dobičke.
In doslej se je izkazalo, da je tak proizvod prav vino.
Otok Santorin je bil od 12. do 17. stoletja pod beneško oblastjo.
Evropejci so že od samega začetka cenili grška vina ne le zaradi njihove kakovosti, temveč tudi ker so lahko prenesla dolge poti po morju.
Zato so frankovske in beneške ladje začele tovoriti vedno več vina s Santorina.
Zlata doba za vina s Santorina pod beneško oblastjo se je končala, ko so otok dokončno osvojili Turki.
Vina so prestala izjemno pot, s trenutki sijaja, kot je njihov sloves v Parizu.
8.3.
Povezava glede kakovosti, zgodovinska, kulturna in družbena povezava ter geografsko okolje pri belem vinu
K ult ur n a, d r u ž b en a i n g o s p od ar s ka poveza va Vinska trta in vino sta že od davnih časov neločljivo povezana s kulturnim, družbenim in gospodarskim življenjem prebivalcev Santorina.
Santorin je vedno združeval veliko produktivnost s kakovostjo in usmerjenost navzven.
Pod turško oblastjo je pomanjkanje velikih njivskih površin pomenilo, da se muslimansko prebivalstvo ni naselilo.
Prebivalci Santorina so svoje skupnosti organizirali demokratično.
Izkoristili so mir, ki je vladal v Egejskem morju po otomanski osvojitvi tega območja, ter razvili trgovino in prevoz kot v prazgodovini.
Aleksandrija, Taganrog in Konstantinopel so bila najpomembnejša središča za izvoz velikih količin vina s Santorina.
Znano je, da je izvoz v Rusijo potekal že vsaj od leta 1786.
Gospodarstvo Santorina je dejansko upadlo, ko se je izvoz v Rusijo ustavil zaradi oktobrske revolucije.