C 143/18
8.2.
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
31.3.2022
Calitatea, legătura istorică, culturală și socială și mediul geografic - vin alb L egă tura i s tori c ă Pe calea tradiției vinicole din Santorini, ne întoarcem în timp până la cel de-al treilea mileniu înainte de Hristos.
În urma săpăturilor de la Akrotiri, descoperirile precum cărbunele din lemn de viță-de-vie și motivele decorative cu ciorchini de struguri pictate pe vasele din epoca respectivă demonstrează că viticultura a fost una dintre principalele activități ale populației.
Plantațiile viticole preistorice au fost distruse de marea erupție a vulcanului din jurul anului 1650 î.
Hr., care a șters orice urmă de viață umană sau de floră de pe insulă timp de aproape trei secole.
Viticultura și producția de vin au reprezentat cu siguranță o componentă majoră a economiei din Akrotiri la momentul distrugerii acestei așezări, fapt confirmat de prezența fizică a cărbunelui din lemn de viță-de-vie și a sâmburilor de struguri, precum și de sistemul special de zdrobire a strugurilor și de colectare a mustului.
Presa și cuva de sub aceasta reprezintă echipamente esențiale.
Un coș mare, plin de var, găsit în presă, i-a făcut pe arheologi să creadă că varul ar fi putut servi drept filtru pentru curățarea mustului.
Vinul era depozitat în pithoi (amfore) mari care erau sigilate cu ceară.
Într-adevăr, pe gâtul unui astfel de vas au fost recunoscute simboluri gravate, aparținând sistemului de scriere Liniar A, care se refereau la vin.
În general, multitudinea vaselor de depozitare, împreună cu amforele miceniene găsite în Akrotiri, sugerează nu numai o producție de vin semnificativă, ci și un comerț dezvoltat cu vin.
Ciorchinii de struguri au fost utilizați ca motive decorative pictate pe vasele din epoca respectivă.
Există dovezi privind vinificarea și comerțul cu vin sub forma unor tipuri de vase cu guri amplasate în apropierea bazelor lor înguste, precum și a multitudinii de amfore miceniene: vase concepute în principal pentru transportul lichidelor.
Astfel, până în prezent, Santorini a furnizat cel puțin 50 % dintre toate exemplarele din aceste vase identificate în zona Mării Egee.
După Herodot, fenicienii au fost primii coloniști după catastrofă.
Ei și cei care au urmat au trebuit să facă față unui mediu extrem pentru a supraviețui.
Pentru a-și satisface necesitățile alimentare, aceștia au încercat să cultive diferite specii de plante pe care le-au adus cu ei și cu care erau familiarizați.
Numai vița-de-vie a reușit să supraviețuiască de-a lungul secolelor în mediul ostil din Santorini.
Aceasta este o plantă adaptabilă și deosebit de rezistentă la condițiile de căldură excesivă și de secetă ale insulei, cu un sistem radicular robust și bine dezvoltat care pătrunde în solul din Santorini.
Aspa este denumirea utilizată de localnici pentru solul tare și compact format din straturi multiple de material vulcanic: cenușă, lavă, piatră ponce și resturi.
Acest sol aspa a acoperit subsolul de calcar și ardezie în cursul erupțiilor vulcanice succesive.
Secolele de activitate umană și-au pus amprenta asupra peisajului insular și reprezintă o mărturie a eforturilor depuse de populația din Santorini de-a lungul timpului pentru a-și lua pământul în stăpânire.
Nu avem dovezi directe privind cultivarea viței-de-vie în perioadele arhaică și clasică, însă ar fi ciudat ca locuitorii din Santorini să nu o fi practicat pe un astfel de sol ideal.
Este greu de imaginat prezența unor proprietari de terenuri bogați în Santorini fără ca aceștia să elaboreze un produs care să le aducă profituri mari și, până în prezent, un asemenea produs s-a dovedit a fi chiar vinul.
Din secolul al XII-lea și până în secolul al XVII-lea, venețienii au ocupat insula Santorini.
Încă de la început, europenii apreciau vinurile grecești, nu numai pentru calitatea lor, ci și pentru că rezistau la călătoriile lungi pe mare.
Prin urmare, corăbiile francilor și ale venețienilor au început să transporte și mai mult vin din Santorini.
Epoca de aur pentru vinurile din Santorini sub dominația venețiană a luat sfârșit odată cu cucerirea finală a insulei de către otomani.
Vinurile avuseseră o carieră extraordinară, cu momente glorioase, precum notorietatea de care se bucurau la Paris.
8.3.
Calitatea, legătura istorică, culturală și socială și mediul geografic - vin alb L egă tur i c ul tu ra l e , s oc i a l e ș i e c on omic e Încă din cele mai vechi timpuri, vița-de-vie și vinul au fost inseparabil legate de viețile culturale, sociale și economice ale oamenilor din Santorini.
Santorini a combinat întotdeauna productivitatea ridicată cu calitatea și cu schimburile comerciale.
În timpul dominației otomane, lipsa culturilor extensive a prevenit colonizarea insulei de către populațiile musulmane.
Populația din Santorini și-a organizat comunitățile în mod democratic și, profitând pe deplin de pacea care a domnit în Marea Egee după cucerirea otomană, a dezvoltat comerțul și transportul maritim, la fel ca în vremurile preistorice.
Alexandria, Taganrog și Constantinopol au fost cele mai importante centre pentru exportul unor cantități mari de vin din Santorini.
Este cunoscut faptul că, din punct de vedere istoric, au existat exporturi către Rusia începând cel puțin din 1786.
Într-adevăr, economia din Santorini a intrat în declin atunci când exporturile către Rusia au încetat din cauza Revoluției din Octombrie.