C 143/18
8.2.
HR
Službeni list Europske unije
31.3.2022.
Kvalitativne, povijesne, kulturne i društvene veze te zemljopisno okruženje bijelog vina
Pov ij es n a pov ez an os t Tradicija proizvodnje vina otoku Santoriniju seže u treće tisućljeće prije nove ere.
U iskopinama u mjestu Akrotiriju pronađeni su elementi kao što su ugljen drva vinove loze, a grozdovi kao dekorativni motivi na oslikanim vazama iz tog vremena pokazuju da je vinogradarstvo bila jedna od glavnih aktivnosti stanovništva.
Prethistorijske vinograde uništila je velika vulkanska erupcija oko 1650. prije nove ere, koja je izbrisala sve tragove ljudskog i biljnog života na otoku na otprilike tri stoljeća.
Vinogradarstvo i proizvodnja vina sigurno su bili važan dio gospodarstva Akrotirija u trenutku kad je uništen.
To potvrđuje fizička prisutnost ugljena s drva vinove loze i koštica grožđa, kao i poseban sustav za muljanje grožđa i skupljanje mošta.
Osnovna oprema bili su korito za muljanje i bačva ispod njega.
Velika košara puna vapna, pronađena u koritu za muljanje, navela je arheologe da pomisle da je vapno možda služilo kao vrsta filtra za pročišćavanje mošta.
Vino se pohranjivalo u velikim vrčevima zvanima pithoi, koji su bili zapečaćeni voskom.
Naime, na grlu takve posude pronađeni su simboli urezani pismom linear A za koje je zaključeno da se odnose na vino.
Općenito, količina posuda za pohranu i posuda sa stremenastom drškom pronađenih u Akrotiriju upućuje na veliku proizvodnju vina, ali i na razvijenu trgovinu vinom.
Grozdovi su se koristili kao dekorativni motiv na oslikanim vazama iz tog vremena.
Postojanje proizvodnje vina i trgovine vinom dokazuju određene vrste posuda s grlima blizu uskih baza te velika količina posuda sa stremenastom drškom: posude namijenjene prvenstveno prijenosu tekućine.
Na Santoriniju je dosad pronađeno barem 50 % primjeraka te rane vrste posude otkrivene na egejskom području.
Prema Herodu, na otoku su se nakon katastrofe prvo naselili Feničani.
Oni su se, kao i doseljenici nakon njih, morali suočiti s ekstremnim uvjetima kako bi preživjeli.
Kako bi zadovoljili potrebe za hranom, pokušali su uzgajati razne vrste biljaka koje su donijeli sa sobom i koje su poznavali.
U nepovoljnom okolišu Santorinija samo je vinova loza uspjela preživjeti tijekom stoljeća.
To je prilagodljiva biljka, posebno otporna na vruće i suhe uvjete otoka, s čvrstim i dobro razvijenim korijenskim sustavom koji prodire u tlo Santorinija.
Lokalno stanovništvo upotrebljava naziv aspa za tvrdo i kompaktno tlo nastalo od nekoliko slojeva vulkanskog materijala: pepeo, lava, plovućac i raspršeni materijal.
Tijekom uzastopnih vulkanskih erupcija aspa je prekrila podtlo od vapnenca i škriljevca.
Na otočkom krajoliku ostavljeni su tragovi stoljeća ljudskog teškog rada koji svjedoče o stoljetnim nastojanjima stanovništva Santorinija da gospodari svojom zemljom.
Ne postoje izravni dokazi o uzgoju vinove loze iz arhajskog i klasičnog razdoblja.
Međutim, bilo bi neobično pretpostaviti da se stanovnici Santorinija nisu time bavili na takvom idealnom tlu.
Teško je zamisliti da bi na Santoriniju bilo bogatih zemljoposjednika koji ne uzgajaju proizvod koji bi im donio veliku dobit, a taj je proizvod i danas upravo vino.
Od 12. do 17. stoljeća otokom Santorinijem vladali su Mlečani.
Europljani su od samog početka grčka vina cijenili zbog kvalitete, ali i zato što su mogla izdržati duga morska putovanja.
Stoga su franački i mletački brodovi počeli prenositi sve više vina sa Santorinija.
Zlatno doba za vina sa Santorinija pod mletačkom vlasti privedeno je kraju osvajanjem Turaka.
Vina su dugo uživala izvanredan status, s trenucima slave, kao što je njihova slava u Parizu.
8.3.
Kvalitativne, povijesne, kulturne i društvene veze te zemljopisno okruženje bijelog vina
K ult ur n e, d r uš t v en e i g os p od ar sk e ve ze Vinova loza i vino već su od davnina neodvojivo povezani s kulturnim, društvenim i gospodarskim životom stanovništva otoka Santorinija.
Otok Santorini oduvijek je kombinirao veliku produktivnost s kvalitetom i usmjerenošću prema van.
Pod turskom vlašću muslimansko stanovništvo nije se ondje naselilo zbog nedostatka obradivog zemljišta.
Stanovništvo Santorinija svoje je zajednice organiziralo demokratski i u potpunosti iskoristilo prednosti mira koji je zavladao egejskim otocima nakon osmanlijskog osvajanja kako bi razvilo trgovinu i prijevoz, kao i u pretpovijesno doba.
Aleksandrija, Taganrog i Konstantinopol bili su među najvažnijim centrima za izvoz velikih količina vina sa Santorinija.
Poznato je da se u Rusiju izvozilo barem od 1786.
Naime, gospodarstvo Santorinija doživjelo je pad kad je zbog Oktobarske revolucije prekinut izvoz u Rusiju.