C 143/18
8.2.
DA
Den Europæiske Unions Tidende
31.3.2022
Kvalitetsmæssig, historisk, kulturel og social tilknytning til området og hvidvinenes geografiske miljø
H is t or i s k t i lk n y tn i n g Vi følger den traditionelle vinfremstilling på Santorini tilbage til det tredje årtusinde f.Kr.
I udgravningerne i Akrotiri har man f.eks.
fundet trækul af vintræ og drueklaser som dekoration på urner fra antikken, og det viser, at vindyrkningen allerede dengang var en af befolkningens hovedaktiviteter.
De forhistoriske vinmarker blev ødelagt af et kraftigt vulkanudbrud ca. 1650 f.Kr., som tilintetgjorde alle spor af menneske- og planteliv på øen i omkring tre århundreder.
Vindyrkning og vinproduktion må have været en vigtig økonomisk aktivitet i Akrotiri, da området blev ødelagt.
Dette bekræftes ved forekomst af trækul af vintræ og druekerner samt af det særlige system til mostning af druerne og opsamling af mosten.
De kar og beholdere, der vises herunder, var vigtigt udstyr.
En stor kurv fyldt med kalk, som blev fundet i karret, har fået arkæologerne til at mene, at kalk kan være brugt som et slags filter til filtrering af druemosten.
Vinen blev oplagret i store pithoi (krukker), som blev forseglet med voks.
På halsen af beholderne har man fundet symboler angivet med Linear A-indskrifter, som menes at henvise til vin.
Generelt tyder de mange forskellige beholdere og dunke, der er fundet i Akrotiri, ikke kun på en betydelig vinproduktion, men også på en udbredt handel med vin.
Drueklaser er anvendt som dekoration på krukker fra den periode.
Som bevis for vinfremstilling og handel med vin ses fund af særlige typer beholdere med aftapningshane tæt på den smalle bund og et stort antal vindunke: beholdere primært til transport af væske.
Mindst 50 % af alle eksempler på denne tidlige type beholder fundet i det ægæiske område, stammer således fra Santorini.
Ifølge Herodot var fønikerne de første bosættere efter vulkanudbruddet.
De og deres efterfølgere måtte klare sig i det ekstreme miljø for at overleve.
For at skaffe sig mad forsøgte de at dyrke forskellige plantearter, som de havde medbragt, og som de kendte.
Kun vinstokken har overlevet gennem århundrederne i Santorinis barske miljø.
Det er en tilpasningsdygtig plante, som er særligt modstandsdygtig over for øens varme og tørre klima, og som har et solidt og veludviklet rodsystem, der kan trænge ned i jordbunden på Santorini.
Den lokale befolkning bruger betegnelsen Aspa om den hårde og kompakte jordbund, der er dannet af flere lag vulkansk materiale: aske, lava, pimpsten og planterester.
Den såkaldte aspa har dækket undergrunden bestående af kalksten og skifer ved de gentagne vulkanudbrud gennem tiden.
Øens landskab er præget af befolkningens hårde arbejde gennem århundreder, og det vidner om Santorinis befolknings indædte bestræbelser på at udnytte jorden.
Fra de forhistoriske perioder og antikken har vi ikke direkte bevis på, at der er dyrket vin.
Men det ville være mærkeligt, hvis ikke indbyggerne på Santorini har dyrket vin under de ideelle forhold.
Det er vanskeligt at forestille sig, at de rige jordejere på Santorini ikke skulle have dyrket et produkt, der kunne skaffe den en stor indtjening.
Og frem til i dag er det produkt utvivlsomt vin.
Fra det 12. til det 17. århundrede regerede venetianerne på øen Santorini.
Helt fra begyndelsen værdsatte europæerne de græske vine, ikke kun for kvaliteten, men også fordi de kunne tåle langvarig søtransport.
Derfor begyndte både frankerne og venetianerne i stigende grad at fylde deres søfartøjer med vin fra Santorini.
Den gyldne æra for vinene fra Santorini under det venetianske herredømme fik en brat afslutning, da tyrkerne erobrede øen.
Vinene havde opnået en usædvanlig berømmelse med store højdepunkter, f.eks.
som efterspurgte vine i Paris.
8.3.
Kvalitetsmæssig, historisk, kulturel og social tilknytning til området og hvidvinenes geografiske miljø
K ult ure l, s o ci a l o g ø kon om i sk t il kn ytn ing Vinstokkene og vinene har siden oldtiden været uløseligt forbundet med Santorinis befolknings kulturelle, sociale og økonomiske liv.
Santorini har altid evnet at kombinere høj produktivitet med kvalitet og fremsyn.
Under det tyrkiske herredømme betød de begrænsede arealer til dyrkning af afgrøder, at den muslimske befolkning ikke bosatte sig på øen.
Santorinis befolkning indrettede et demokratisk samfund, og de udviklede handel og skibsfart som i forhistoriske tider under freden i det ægæiske område i tiden efter ottomanernes erobring af øen.
Alexandria, Taganrog og Konstantinopel var de vigtigste centre for eksport af store mængder vin fra Santorini.
Det er velkendt, at der historisk set har været eksport til Rusland som minimum fra 1786.
Santorini oplevede en økonomisk nedgang, da eksporten til Rusland ophørte som følge af oktoberrevolutionen.