24.3.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 132/105 Torsdagen, 7 oktober 2021
O. Skandalen med spionprogrammet Pegasus visade att ett stort antal journalister, människorättsaktivister, folkvalda och andra EU-medborgare hade utsatts för spionage.
Diverse statliga aktörer såsom Ryssland, Kina och Nordkorea har varit inblandade i skadlig internetverksamhet i syfte att uppnå politiska, ekonomiska eller säkerhetsrelaterade mål, däribland attacker på kritisk infrastruktur, it-spionage och massbevakning av EU:s medborgare, främjande av desinformations­ kampanjer, spridning av sabotageprogram och begräsning av tillgången till internet och it-systemens funktion.
Sådan verksamhet åsidosätter och bryter mot internationell rätt, mänskliga rättigheter och EU:s grundläggande rättigheter samtidigt som den äventyrar demokrati, säkerhet, allmän ordning och EU:s strategiska oberoende, och bör därför leda till gemensamma svarsåtgärder från EU, såsom att använda ramen för en gemensam EU-diplomatisk respons, inklusive användningen av de restriktiva åtgärder som planeras för EU:s verktygslåda för cyberdiplomati.
P. Den 30 juli 2020 beslutade rådet för första gången att införa restriktiva åtgärder mot personer, enheter och organ som ansvarar för eller deltar i olika cyberattacker för att på så sätt effektivare förebygga, motverka, hindra och agera mot skadligt beteende på internet.
Den rättsliga ramen för EU:s cybersanktionssystem antogs i maj 2019.
Q. Attribuering utgör ett centralt inslag i cyberdiplomati och avskräckningsstrategier.
R. På senare år har samarbetet mellan EU och Nato ökat inom en rad olika områden, däribland inom cybersäkerhet och cyberförsvar, i linje med EU:s och Natos gemensamma förklaring från 2016.
S. Konsensusrapporterna för 2010, 2013 och 2015 från en FN-grupp med myndighetsexperter som har tillsatts av FN:s generalförsamling utgör en universell, normativ ram för it-stabilitet och innebär ett erkännande av att befintlig internationell lagstiftning gäller i cyberrymden, däribland FN-stadgan i sin helhet.
Detsamma gäller för elva frivilliga, icke-bindande normer för staters ansvarsfulla agerande i cyberrymden samt förtroendeskapande åtgärder och kapacitetsuppbyggnad.
Tillståndet för EU:s cyberförsvarskapacitet 1.
Europaparlamentet understryker att en gemensam cyberförsvarspolitik och ett djupgående samarbete på EU-nivå för att skapa ett gemensamt, och även bättre, cyberförsvar utgör centrala delar i utvecklingen av den europeiska försvarsunionen och kräver en mångfacetterad sammansättning av tekniska, strategiska och operativa kapaciteter.
Parlamentet fastslår att cyberförsvar innebär handlingar, instrument och processer som står i proportion till och är i linje med internationell rätt, vilket inkluderar såväl militära som civila delar och syftar till att bland annat skydda kommunikations- och informationsnätverken i den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken, liksom uppdrag och insatser inom denna, samt att stödja medlemsstaterna.
Parlamentet understryker att det finns ett akut behov av att utveckla och stärka både den gemensamma militära cyberförsvarskapaciteten och medlemsstaternas militära cyberförsvarskapacitet. 2.
Europaparlamentet påminner om att cyberrymdens gränslösa natur såväl som det stora antalet cyberattacker och deras ökade komplexitet kräver en samordnad insats på unionsnivå, inklusive en gemensam stödkapacitet för medlemsstaterna, samt medlemsstaternas stöd för åtgärderna i EU:s verktygslåda för cyberdiplomati, liksom ett intensifierat samarbete mellan EU och Nato på grundval utifrån ett informationsutbyte mellan grupper för cyberkrishantering, utbyte av bästa praxis, förbättrad utbildning och forskning samt bättre övningar. 3.
Europaparlamentet välkomnar ramen för EU:s politik för it-försvar som ett verktyg för att stödja utvecklingen av cyberförsvarskapaciteten hos medlemsstaterna.
Parlamentet betonar att revideringen av ramen för EU:s politik för it-försvar först och främst bör belysa de befintliga luckorna och sårbarheterna med avseende på EU:s och medlemsstaternas militära strukturer.
Parlamentet betonar att samordningen mellan EU:s institutioner, byråer och organ, samt mellan och med medlemsstaterna och Europaparlamentet, bör förbättras i syfte att se till att den reviderade it-försvarspolitiken når EU:s mål för cyberförsvaret. 4.
Europaparlamentet uppmanar utrikestjänsten och kommissionen att, i samarbete med medlemsstaterna, fortsätta att utveckla en omfattande uppsättning åtgärder och en enhetlig it-säkerhetspolitik för att stärka motståndskraften, men även den militära samordningen av cyberförsvaret.
Parlamentet vill se ett djupare samarbete med EU:s it-incidenthanterings­ organisation (CERT-EU) för att skydda de nätverk som används av alla EU:s institutioner, organ och byråer, i nära samarbete med den it-ansvariga i respektive enhet, samt bättre kommunikation mellan å ena sidan EU:s institutioner, byråer och organ och å andra sidan medlemsstaterna.
Parlamentet bör se till att ta del av CERT-EU-resultaten för att säkerställa en it-säkerhetsnivå som gör att parlamentet kan få tillgång till all sekretessbelagd och icke-sekretessbelagd information som