24.3.2022
SL
Uradni list Evropske unije
C 132/95 četrtek 7. oktobra 2021
19. je seznanjen z ugotovitvami iz vmesnega strateškega ocenjevalnega poročila iz oktobra 2018, da je skrbniški sklad Madad velik in stroškovno učinkovit ter da dosega veliko upravičencev z razmeroma nizkimi stroški, kar omogoča prožno delovanje EU; 20. pozdravlja hiter in prilagodljiv odziv skrbniškega sklada v podporo partnerskim državam in skupnostim med izbruhom koronavirusa, ki kaže na dejavno sodelovanje pri preusmeritvi dejavnosti na druga področja, ne samo na področje zdravstva, temveč tudi področja preživetja, zaščite, izobraževanja ali socialne kohezije v Libanonu, Iraku, Turčiji in Jordaniji; 21. poudarja, kako pomembna je stalna podpora beguncem, notranje razseljenim osebam in ranljivim gostiteljskim skupnostim, tudi v širši regiji, prizadeti zaradi stalnih konfliktov, in sicer s kombinacijo dolgoročnejšega, predvidljivega, popolnoma preglednega in hitro razpoložljivega financiranja z instrumenti, vzpostavljenimi za večletni finančni okvir za obdobje 2021–2027, in morebitnih prispevkov držav članic kot zunanjih namenskih prispevkov, ob upoštevanju vseh finančnih instrumentov iz finančne uredbe; 22. opozarja na ranljivost palestinskih begunskih skupnosti v Siriji in regiji ter poziva k stalni podpori in njihovi vključitvi v humanitarne načrte in odzive EU v zvezi s krizo v Siriji;
Afrika 23. ugotavlja, da je bil skrbniški sklad za Afriko ustanovljen kot nujni skrbniški sklad, ki naj bi pripomogel k odzivanju na krize v treh afriških regijah za doseganje ciljev dolgoročne stabilnosti in razvojnih ciljev; meni, da je skrbniški sklad EU za Afriko hitro in prožno orodje za pomoč pri reševanju skupnih svetovnih izzivov, kot so migracije in prisilne razselitve, posledice podnebnih sprememb in gospodarske krize; poudarja, da so razmere brez primere, ki so nastale zaradi trenutne pandemije covida-19, zahtevale vso potrebno prožnost in hitrost; vendar poudarja, da je treba prožnost vedno povezati s popolno preglednostjo in odgovornostjo; meni, da bi bile mogoče izboljšave z bolj usmerjenimi ukrepi v vseh treh sklopih ter podporo merjenju rezultatov in poročanju o njih; 24. ugotavlja, da je 78 projektov prispevalo k večjim gospodarskim in zaposlitvenim priložnostim, izvedenih je bilo 97 projektov za krepitev odpornosti, 75 projektov je bilo namenjenih upravljanju migracij, 75 projektov pa je prispevalo k izboljšanju upravljanja in preprečevanju konfliktov; z zaskrbljenostjo ugotavlja, da je bilo upravljanje migracij pri nekaterih projektih zaradi posebnih okoliščin postavljeno v središče odziva EU; vendar znova poudarja, da bi bilo treba ohraniti prvotne cilje izboljšanja odpornosti in odpravljanja temeljnih vzrokov migracij; 25. pozdravlja dejstvo, da je skrbniški sklad EU za Afriko v nekaterih primerih prispeval k trojni povezavi med humanitarnim delovanjem, razvojem in prizadevanji za mir, kar s finančnimi instrumenti EU v prejšnjem večletnem finančnem okviru ni bilo mogoče; opozarja, da je treba financiranje skrbniškega sklada EU izvajati in ocenjevati na podlagi meril uradne razvojne pomoči ter da je treba vse stroške, ki ne izpolnjujejo te zahteve, financirati iz različnih virov, ki so združeni v skrbniškem skladu, ter obsoja vsakršno uporabo sredstev uradne razvojne pomoči, ki je v nasprotju z razvojnimi cilji; opozarja, da je treba upoštevati temeljno načelo, da mora biti humanitarna pomoč neodvisna; 26. obžaluje, da je kar 37 % sredstev skrbniškega sklada EU za Afriko dodeljenih za ukrepe, ki so namenjeni omejevanju in zmanjšanju migracij, medtem ko jih je manj kot 9 % dodeljenih za obravnavanje vzrokov za migracije in prisilno razselitev; ugotavlja, da je bilo manj kot 1,5 % sredstev skrbniškega sklada za Afriko dodeljenih za zakonite migracijske poti; priznava, da je varnost bistvena za stabilnost afriških partnerskih držav in da mora EU podpirati partnerske države pri odpravljanju temeljnih vzrokov za nezakonite migracijske toke, tihotapljenje in trgovino z ljudmi; 27. je seznanjen s poročili o nenehnih kršitvah človekovih pravic v Libiji v okviru delovanja libijske obalne straže; poudarja, da so številni ljudje, ki jih reši ali prestreže obalna straža, vrnjeni v samovoljno pridržanje v grozljivih razmerah v Libiji; poudarja, da vračanje beguncev v države, ki niso varne, pomeni kršitev Ženevske konvencije o statusu beguncev iz leta 1951; ugotavlja, da v okviru mehanizma za nujni tranzit obstajajo pomisleki glede spoštovanja človekovih pravic pri izvajanju projektov; ugotavlja, da se načelo nevračanja v Libiji ne spoštuje; vendar opozarja, da bi moralo vsako posredovanje zagotoviti popolno zaščito človeških življenj, dostojanstva in človekovih pravic; v zvezi s tem poziva Komisijo in države članice, naj v posvetovanju z organizacijami civilne družbe pregledajo in izvedejo posebno oceno tveganja za dejavnosti sodelovanja s pristojnimi organi na področju pomorskega nadzora in upravljanja meja, ki se financirajo iz skrbniškega sklada EU za Afriko, da bi zagotovili objektivno oceno spoštovanja človekovih pravic;