24.3.2022
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
C 132/9 Miercuri, 6 octombrie 2021
13.
regretă că bugetul extern al UE prevăzut pentru sprijinirea politicii în domeniul biodiversității este în continuare foarte mic în comparație cu bugetul alocat politicilor privind schimbările climatice; cere să se majoreze efectiv fondurile pentru protejarea biodiversității, în conformitate cu acordul privind CFM, și să se acorde asistență tehnică pentru a crea noi instrumente de mobilizare a resurselor, astfel încât să se onoreze angajamentele globale privind biodiversitatea; accentuează că subvențiile dăunătoare mediului trebuie urmărite, raportate și eliminate treptat și trebuie direcționate către activități prielnice biodiversității, în concordanță cu Agenda 2030 și cu convențiile și obligațiile internaționale pertinente; cere ca o mare parte din asistența oficială pentru dezvoltare destinată acțiunilor climatice a UE să fie direcționată către beneficiile conexe pe care le prezintă conservarea biodiversității pentru atenuarea schimbărilor climatice și adaptarea la acestea; 14.
invită UE să adopte o lege prin care să impună obligația de diligență, astfel încât companiile și finanțatorii lor să fie direct răspunzători de asigurarea faptului că importurile lor nu sunt compromise de încălcări ale drepturilor omului, cum ar fi acaparările de terenuri și degradarea mediului (printre care și defrișările și declinul biodiversității); în sens mai general, invită UE să ceară companiilor și instituțiilor financiare să își asume mai multe angajamente privind biodiversitatea, de exemplu, prin elaborarea unor dispoziții ferme și obligatorii privind evaluarea impactului, gestionarea riscurilor, publicarea de informații și cerințele de raportare externă; invită OCDE să elaboreze un set de acțiuni practice privind obligația de diligență și biodiversitatea, pentru a sprijini eforturile depuse de companii; 15. salută angajamentul Comisiei de a elabora o propunere legislativă privind drepturi fundamentale ale omului cu caracter obligatoriu și obligația de diligență a companiilor în materie de mediu în lanțurile lor de aprovizionare; recomandă ca această propunere legislativă să sprijine și să înlesnească elaborarea unor metodologii comune de măsurare a impactului asupra mediului și în materie de schimbări climatice; evidențiază că este important să fie consultate efectiv, serios și în cunoștință de cauză toate părțile afectate sau potențial afectate, cum ar fi apărătorii drepturilor omului și ai mediului, societatea civilă, sindicatele, popoarele indigene și comunitățile locale; regretă lipsurile grave ale punerii în aplicare a cadrului ONU „Protecție, respect și măsuri reparatorii” și ale Principiilor directoare privind afacerile și drepturile omului în ceea ce privește drepturile și drepturile asupra terenurilor ale popoarelor indigene; invită din nou UE să se implice în mod constructiv în activitatea Consiliului ONU pentru Drepturile Omului cu privire la un instrument internațional obligatoriu din punct de vedere juridic pentru a reglementa, în dreptul internațional al drepturilor omului, activitățile corporațiilor transnaționale și ale altor întreprinderi comerciale, care ar trebui să includă standarde specifice pentru protecția popoarelor indigene; 16. cere din nou Comisiei să prezinte de urgență o propunere privind un cadru juridic al UE pentru stoparea și inversarea defrișărilor la nivel mondial în frunte cu UE, care să impună companiilor să își îndeplinească obligația de diligență pentru a se asigura că produsele introduse pe piața UE nu au de-a face cu defrișările, cu transformarea ecosistemelor naturale și cu încălcarea drepturilor popoarelor indigene și ale comunităților locale;
Coerența politicilor UE în favoarea dezvoltării 17. reamintește că eficacitatea politicii externe a UE în domeniul biodiversității depinde de coerența dintre această politică și alte politici externe esențiale ale UE, cum ar fi acordurile comerciale și de investiții; 18.
observă că raportul de evaluare globală din 2019 privind biodiversitatea și serviciile ecosistemice al IPBES dezvăluie limitele abordării protecției biodiversității prin întinderea spațială a zonelor terestre și marine protejate, care reprezintă unele dintre puținele ținte în materie de biodiversitate de la Aichi parțial atinse; 19. evidențiază că multe activități economice se sprijină pe biodiversitate, mai ales cele ce au de-a face cu cultura plantelor și zootehnia, silvicultura, pescuitul și multe forme de turism bazat direct pe natură și pe ecosisteme sănătoase; cere insistent Uniunii să integreze biodiversitatea și serviciile ecosistemice în toate domeniile de politică conexe, îndeosebi în agricultură, pescuit, silvicultură, energie, minerit, comerț, turism și schimbări climatice, precum și în politicile și acțiunile de dezvoltare și de reducere a sărăciei și să promoveze soluții inovatoare și realizabile de combatere a declinului biodiversității, asigurând totodată alimente sănătoase, sigure, accesibile și la prețuri rezonabile pentru toți; 20.
constată cu profundă îngrijorare că consumul din UE este responsabil pentru aproximativ 10 % din defrișările din lume, din cauză că depinde de importuri de produse agricole de bază precum uleiul de palmier, carnea, soia, cacaua, porumbul, lemnul și cauciucul; invită din nou Comisia să prezinte în 2021 o propunere de cadru juridic al UE pentru stoparea și inversarea defrișărilor la nivel mondial în frunte cu UE, asigurând faptul că piața și modelele de consum ale UE nu afectează pădurile și biodiversitatea în țările în curs de dezvoltare, ținând seama de efectele de domino ale defrișărilor asupra popoarelor acestora; invită UE să ajute aceste țări să facă sistemele alimentare sustenabile, prin crearea unor lanțuri scurte de aprovizionare, dezvoltarea agroecologiei, sprijinirea micilor fermieri, garantând totodată drepturile asupra terenurilor și drepturile comunităților locale