C 132/6
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
24.3.2022
Miercuri, 6 octombrie 2021
X.
întrucât, prin Pactul verde european, UE a prezentat angajamente și obiective ecologice ferme, dar amprenta ecologică totală a UE este în continuare mare, lucru ce are consecințe negative asupra mediului în țările în curs de dezvoltare; întrucât Strategia UE în domeniul biodiversității urmărește să ajungă în situația în care toate ecosistemele lumii să fie refăcute, reziliente și protejate corespunzător până în 2050, în concordanță cu Agenda 2030 pentru dezvoltare sustenabilă, și își exprimă angajamentul față de obiectivul de a pune capăt dispariției speciilor cauzate de om până în 2050, în concordanță cu principiul responsabilității intergeneraționale și cu principiul egalității, care presupun respectarea drepturilor popoarelor indigene și ale comunitățile locale și implicarea lor deplină și efectivă; întrucât strategia de sprijinire a țărilor în curs de dezvoltare a Uniunii și a statelor sale membre ar trebui concepută astfel încât să anticipeze efectele schimbărilor climatice și ale declinului biodiversității;
Y.
întrucât biodiversitatea este crucială pentru securitatea alimentară, pentru bunăstarea oamenilor și pentru dezvoltare la nivel mondial; întrucât printre avantajele pe care le obțin oamenii de pe urma ecosistemelor se numără, printre altele, purificarea apei și a aerului, controlul dăunătorilor și al bolilor, polenizarea culturilor, fertilitatea solului, diversitatea genetică, aprovizionarea cu apă dulce, apărarea de inundații, sechestrarea carbonului și reziliența la schimbările climatice; întrucât pădurile găzduiesc peste 75 % din biodiversitatea terestră a lumii și subzistența a peste 25 % din populația lumii depinde de resursele forestiere; întrucât pandemia de COVID-19 a scos la iveală zone de inegalități între sistemele agroalimentare și a evidențiat că producția micilor agricultori trebuie adaptată și îmbunătățită sustenabil în țările în curs de dezvoltare, că sistemele agroalimentare trebuie transformate, iar agricultura, reorientată către sustenabilitatea climatică;
Z.
întrucât raportul special al IPCC din 8 august 2019 privind schimbările climatice și terenurile demonstrează că popoarele indigene se adaptează de mult timp la variabilitatea climei, bazându-se pe cunoștințele lor tradiționale, ceea ce le mărește reziliența;
AA.
întrucât și raportul special al IPCC privind oceanele și criosfera într-un climat în schimbare din 24 septembrie 2019 prezintă dovezi cu privire la avantajele îmbinării cunoștințelor științifice cu cunoștințele locale și cu cele tradiționale locale pentru a asigura reziliența;
AB.
întrucât articolul 8 litera (j) din Convenția privind diversitatea biologică obligă statele-părți să respecte și să păstreze cunoștințele, inovațiile și practicile comunităților indigene și locale, care prezintă interes pentru conservarea și utilizarea sustenabilă a diversității biologice; întrucât Convenția privind diversitatea biologică omite să prevadă explicit recunoașterea drepturilor fundamentale ale popoarelor indigene;
AC. întrucât Organizația Națiunilor Unite pentru Alimentație și Agricultură (FAO) estimează că la nivel mondial s-a pierdut circa 75 % din diversitatea genetică a plantelor, iar 75 % din hrana din întreaga lume provine în prezent de la doar douăsprezece specii de plante și cinci specii de animale, ceea ce reprezintă un risc grav pentru securitatea alimentară mondială;
AD. întrucât pierderea diversității genetice, mai cu seamă înlocuirea raselor locale, bine adaptate, crește vulnerabilitatea la dăunători, boli și schimbări ale mediului, inclusiv la schimbările climatice; întrucât globalizarea piețelor agricole a fost un factor care a accentuat această diminuare a biodiversității agricole, lucru ce a determinat scăderea capacității de inovare și de adaptare la schimbările climatice;
AE.
întrucât se estimează că la nivel mondial comerțul internațional generează 30 % din amenințările la adresa speciilor;
AF. întrucât traficul cu specii de faună și floră sălbatică și comerțul ilegal cu lemn și materii prime pot accelera degradarea și distrugerea biodiversității în țările cu instituții slabe și reglementări de mediu relaxate;
AG.
întrucât oceanele sunt rezervoare uriașe de biodiversitate și dețin rolul principal în reglarea climei planetare; întrucât conservarea oceanelor este esențială pentru dezvoltarea sustenabilă și pentru eradicarea sărăciei, asigurând mijloace de subzistență sustenabile și securitate alimentară pentru miliarde de oameni; întrucât poluarea ecosistemelor marine cu plastic este atât o problemă globală, cât și una locală, putând avea consecințe grave asupra faunei sălbatice, a activităților economice și a sănătății umane din țările în curs de dezvoltare; întrucât s-a subestimat mult amploarea acestei poluări și în continuare se duce lipsă de cunoștințe, mai ales referitoare la impactul asupra terenurilor și comunităților costiere; întrucât, potrivit raportului recent al Programului Organizației Națiunilor Unite pentru Mediu,