C 132/6
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
24.3.2022.
Trešdiena, 2021. gada 6. oktobris
X.
tā kā ES ar Eiropas zaļo kursu ir apņēmusies īstenot stingras ekoloģiskās saistības un mērķus, bet ES kopējā ekoloģiskā pēda joprojām ir augsta, un tam ir negatīva ietekme uz vidi jaunattīstības valstīs; tā kā ES Biodaudzveidības stratēģijas mērķis ir panākt, lai līdz 2050. gadam visas pasaules ekosistēmas būtu atjaunotas, noturīgas un pienācīgi aizsargātas saskaņā ar Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam, un tajā ir pausta apņemšanās līdz 2050. gadam izbeigt cilvēka izraisītu sugu izmiršanu, ievērojot paaudžu savstarpējās atbildības principu, vienlīdzības principu, tostarp tiesību ievērošanu, un pirmiedzīvotāju un vietējo kopienu pilnīgu un efektīvu līdzdalību; tā kā ES un tās dalībvalstu stratēģija jaunattīstības valstu atbalstam būtu jāizstrādā tā, lai paredzētu klimata pārmaiņu ietekmi un bioloģiskās daudzveidības zudumu;
Y.
tā kā bioloģiskajai daudzveidībai ir izšķirīga nozīme, lai veicinātu pārtikas nodrošinājumu, cilvēku labklājību un attīstību visā pasaulē; tā kā ieguvumi, ko cilvēki gūst no ekosistēmām, ietver arī ūdens un gaisa attīrīšanu, kaitēkļu un slimību kontroli, kultūraugu apputeksnēšanu, augsnes auglību, ģenētisko daudzveidību, saldūdens nodrošinājumu, aizsardzību pret plūdiem, oglekļa sekvestrēšanu un noturību pret klimata pārmaiņām; tā kā mežos ir vairāk nekā 75 % no pasaules sauszemes bioloģiskās daudzveidības un vairāk nekā 25 % pasaules iedzīvotāju iztika ir atkarīga no meža resursiem; tā kā Covid-19 pandēmija ir izgaismojusi nevienlīdzību lauksaimniecības un pārtikas sistēmās un nepieciešamību ilgtspējīgi pielāgot un uzlabot mazo lauksaimnieku īstenoto ražošanu jaunattīstības valstīs, pārveidot lauksaimniecības un pārtikas sistēmas un pārorientēt lauksaimniecību uz klimata ilgtspēju;
Z.
tā kā IPCC 2019. gada 8. augusta īpašais ziņojums par klimata pārmaiņām un zemi liecina, ka pirmiedzīvotāji jau sen pielāgojas klimata mainīgumam, izmantojot savas tradicionālās zināšanas, kas uzlabo viņu noturību;
AA.
tā kā IPCC 2019. gada 24. septembra īpašajā ziņojumā par okeānu un kriosfēru mainīgā klimatā ir norādīti ieguvumi, ko noturības uzlabošanai sniedz zinātnes atziņu apvienošana ar vietējo kopienu un pirmiedzīvotāju zināšanām;
AB.
tā kā KBD 8. panta j) punkts uzliek dalībvalstīm pienākumu respektēt un saglabāt pirmiedzīvotāju un vietējo kopienu zināšanas, jauninājumus un praktisko pieredzi bioloģiskās daudzveidības saglabāšanā un ilgtspējīgā izmantošanā; tā kā KBD tomēr nav skaidri atzītas pirmiedzīvotāju cilvēktiesības;
AC. tā kā ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija (FAO) lēš, ka pasaulē ir zaudēti apmēram 75 % augu ģenētiskās daudzveidības, savukārt 75 % pasaules pārtikas pašlaik tiek iegūti tikai no 12 augiem un piecām dzīvnieku sugām, kas nopietni apdraud pārtikas nodrošinājumu pasaulē;
AD. tā kā ģenētiskās daudzveidības zudums, jo īpaši vietējo, labi pielāgoto šķirņu aizstāšana, palielina neaizsargātību pret kaitēkļiem, slimībām un vides pārmaiņām, tostarp klimata pārmaiņām; tā kā lauksaimniecības tirgus globalizācija ir pastiprinājusi šādu bioloģiskās daudzveidības samazināšanos lauksaimniecībā, tādējādi samazinot spēju ieviest jauninājumus un pielāgoties klimata pārmaiņām;
AE.
tā kā tiek lēsts, ka starptautiskā tirdzniecība rada 30 % no apdraudējumiem sugām pasaulē;
AF. tā kā valstīs ar vājām iestādēm un vides aizsardzības noteikumiem bioloģiskās daudzveidības degradāciju un iznīcināšanu var paātrināt savvaļas dzīvnieku un augu nelikumīga tirdzniecība, kā arī kokmateriālu un izejvielu nelikumīga tirdzniecība;
AG.
tā kā okeāni ir milzīgas bioloģiskās daudzveidības krātuves un galvenais globālā klimata regulators; tā kā to saglabāšana ir būtiska ilgtspējīgai attīstībai un nabadzības izskaušanai, nodrošinot ilgtspējīgu iztiku un pārtikas nodrošinājumu miljardiem cilvēku; tā kā jūras ekosistēmu piesārņošana ar plastmasu ir gan globāla, gan vietēja mēroga problēma, kas var nopietni ietekmēt savvaļas dzīvniekus un augus, saimniecisko darbību un cilvēku veselību jaunattīstības valstīs; tā kā šā piesārņojuma apmērs ir novērtēts daudz par zemu un joprojām trūkst zināšanu, jo īpaši par ietekmi uz piekrastes teritorijām un kopienām; tā kā saskaņā ar neseno ANO Vides programmas ziņojumu “Atstāts