2022 3 24
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 132/105 2021 m. spalio 7 d., ketvirtadienis
O. kadangi su šnipinėjimo programa „Pegasus“ susijęs skandalas parodė, kad buvo šnipinėjami daugybė žurnalistų, žmogaus teisių aktyvistų, išrinktų atstovų ir kitų ES piliečių; kadangi įvairūs valstybiniai subjektai, tokie kaip Rusija, Kinija ir Šiaurės Korėja, dalyvavo kibernetinėje kenkimo veikloje, siekdami politinių, ekonominių ar saugumo tikslų, įskaitant išpuolius prieš ypatingos svarbos infrastruktūros objektus, kibernetinį šnipinėjimą ir masinį ES piliečių sekimą, pagalbą dezinformacijos kampanijoms ir kenkimo programinės įrangos platinimą, taip pat prieigos prie interneto ir IT sistemų veikimo ribojimą; kadangi vykdant tokią veiklą nepaisoma tarptautinės teisės, žmogaus teisių ir ES pagrindinių teisių ir jos yra pažeidžiamos, taip pat keliama grėsmė demokratijai, saugumui, viešajai tvarkai ir ES strateginiam savarankiškumui, todėl pateisinamas bendras ES atsakas, pvz., bendro ES diplomatinio atsako sistema, įskaitant ribojamųjų priemonių, numatytų ES kibernetinės diplomatijos priemonių rinkiniui, naudojimą;
P. kadangi 2020 m. liepos 30 d.
Taryba pirmą kartą priėmė sprendimą nustatyti ribojamąsias priemones asmenims, subjektams ir įstaigoms, atsakingiems už įvairius kibernetinius išpuolius arba dalyvaujantiems juos vykdant, siekdama geriau užkirsti kelią kenkimo veiklai kibernetinėje erdvėje, nuo jos atgrasyti, nukreipti ir į ją reaguoti; kadangi 2019 m. gegužės mėn. buvo priimta ES kibernetinių sankcijų režimų teisinė sistema;
Q. kadangi įvairių formų atsakomybės nustatymas yra pagrindinė kibernetinės diplomatijos ir atgrasymo strategijų sudedamoji dalis;
R. kadangi per pastaruosius metus ES ir NATO bendradarbiavimas suintensyvėjo įvairiose srityse, įskaitant kibernetinį saugumą ir gynybą, atsižvelgiant į 2016 m. ES ir NATO bendrą deklaraciją;
S. kadangi Jungtinių Tautų vyriausybių ekspertų grupės (UN GGE) 2010 m., 2013 m. ir 2015 m. bendro sutarimo ataskaitos, kurias patvirtino JT Generalinė Asamblėja, sudaro visuotinę kibernetinio stabilumo norminę sistemą, kuri apima pripažinimą, kad galiojanti tarptautinė teisė, įskaitant visą JT Chartiją, ir 11 savanoriškų neprivalomų atsakingo valstybių elgesio normų taikomos kibernetinėje erdvėje, taip pat pasitikėjimo stiprinimo priemones bei pajėgumų stiprinimą;
ES kibernetinės gynybos pajėgumų padėtis
1. pabrėžia, kad bendra kibernetinės gynybos politika ir platus ES lygmens bendradarbiavimas kuriant bendrus ir didesnius kibernetinės gynybos pajėgumus – tai pagrindiniai elementai siekiant kurti glaudesnę ir tvirtesnę Europos gynybos sąjungą, ir tam reikia įvairių kompleksinių techninių, strateginių ir veiklos pajėgumų; pažymi, kad kibernetinė gynyba – tai veiksmai, priemonės ir procesai, kurie yra proporcingi ir atitinka tarptautinę teisę bei apima tiek karinius, tiek civilinius elementus ir kuriais siekiama, be kita ko, apsaugoti BSGP ryšių ir informacijos tinklus, BSGP misijas ir operacijas bei padėti valstybėms narėms; pabrėžia, kad reikia nedelsiant plėtoti ir stiprinti tiek bendrus, tiek valstybių narių karinius kibernetinės gynybos pajėgumus;
2. primena, kad tarpvalstybinis kibernetinės erdvės pobūdis, taip pat didelis kibernetinių išpuolių, kurie tampa vis sudėtingesni, skaičius reikalauja koordinuoto Sąjungos lygmens atsako, įskaitant bendrus valstybių narių paramos pajėgumus ir valstybių narių paramą ES kibernetinės diplomatijos priemonių rinkiniui, taip pat intensyvesnio ES ir NATO bendradarbiavimo, grindžiamo keitimusi informacija tarp reagavimo į kibernetines krizes grupių, keitimusi geriausia patirtimi, intensyvesniais mokymais, moksliniais tyrimais ir pratybomis;
3. teigiamai vertina kibernetinės gynybos politikos metmenis (KGPM) kaip priemonę, kuria remiama valstybių narių kibernetinės gynybos pajėgumų plėtra; pabrėžia, kad persvarstant KGPM turėtų būti pirmiausia atkreiptas dėmesys į esamas ES ir nacionalinių karinių struktūrų spragas ir pažeidžiamumą; pabrėžia, kad turi būti sustiprintas koordinavimas tarp ES institucijų, agentūrų ir įstaigų, tarp valstybių narių ir su jomis, taip pat su Europos Parlamentu, siekiant užtikrinti, kad pagal atnaujintus kibernetinės gynybos politikos metmenis būtų pasiekti ES kibernetinės gynybos tikslai;
4. ragina EIVT ir Europos Komisiją, bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis, toliau formuoti visapusišką priemonių rinkinį ir nuoseklią IT saugumo politiką siekiant stiprinti atsparumą ir karinės kibernetinės gynybos koordinavimą; primygtinai ragina stiprinti bendradarbiavimą su ES civiline Kompiuterinių incidentų tyrimo tarnyba (CERT-EU), siekiant apsaugoti visų ES institucijų, įstaigų ir agentūrų naudojamus tinklus, glaudžiai bendradarbiaujant su vyriausiaisiais informaciniais pareigūnais atitinkamuose subjektuose, taip pat ES institucijų, įstaigų ir agentūrų ryšius su valstybėmis narėmis; ragina Parlamentą užtikrinti, kad jo dalyvavimas CERT-EU veikloje užtikrintų tokį IT saugumo lygį, kuris sudarytų