24.3.2022
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
C 132/95 Torstai 7. lokakuuta 2021
19.
ottaa huomioon, että lokakuussa 2018 julkaistussa strategisessa väliarvioinnissa todettiin, että Madad-erityisrahasto on ollut merkittävä ja kustannustehokas, että se on tavoittanut suuren määrän edunsaajia suhteellisen alhaisin kustannuksin ja että se on antanut EU:lle mahdollisuuden toteuttaa joustavasti toimia; 20. on tyytyväinen siihen, että erityisrahasto on tarjonnut nopeasti ja joustavasti tukea kumppanimaille ja -yhteisöille koronaviruspandemian aikana osallistuen aktiivisesti toimien hienosäätämiseen ja uudelleenkohdentamiseen terveyden­ huoltoalan lisäksi myös esimerkiksi elinkeino-, suojelu- ja koulutusaloilla sekä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden alalla Libanonissa, Irakissa, Turkissa ja Jordaniassa; 21. painottaa, että pakolaisten, maan sisällä siirtymään joutuneiden henkilöiden ja haavoittuvassa asemassa olevien vastaanottavien yhteisöjen tukea on jatkettava myös jatkuvasta konfliktista kärsivällä laajemmalla alueella tarjoamalla pitkäaikaista, ennakoitavaa, täysin avointa ja nopeasti käyttöön otettavaa rahoitusta vuosien 2021–2027 monivuotisen rahoituskehyksen puitteissa perustetuista välineistä sekä mahdollisesti jäsenvaltioilta ulkoisina käyttötarkoitukseensa sidottuina tuloina saatavaa rahoitusta ottaen huomioon kaikki varainhoitoasetuksessa vahvistetut rahoitusvälineet; 22.
palauttaa mieliin Syyriassa ja alueella olevien palestiinalaisten pakolaisyhteisöjen haavoittuvuuden ja kehottaa antamaan jatkuvaa tukea ja sisällyttämään yhteisöt EU:n humanitaarisiin suunnitelmiin ja vastauksiin, jotka liittyvät Syyrian kriisiin;
Afrikka 23. toteaa, että Afrikka-hätärahasto perustettiin hätärahastoksi, jonka tarkoituksena oli auttaa torjumaan kriisejä kolmella Afrikan alueella ja saavuttaa pitkän aikavälin vakaus- ja kehitystavoitteet; katsoo, että Afrikka-hätärahasto on nopea ja joustava väline, jolla voidaan vastata yhteisiin maailmanlaajuisiin haasteisiin, kuten muuttoliikkeeseen ja pakkomuuttoon, ilmastonmuutoksen vaikutuksiin ja talouskriiseihin; korostaa, että meneillään olevan covid-19-pandemian aiheuttama ennennäkemätön tilanne edellytti kaikkea tarvittavaa joustavuutta ja nopeutta; korostaa kuitenkin, että joustoon on aina yhdistettävä täysi avoimuus ja vastuuvelvollisuus; katsoo, että parantamisen varaa voisi olla, ja kolmessa ikkunassa voitaisiin keskittyä ohjatumpiin toimiin ja tukea tulosten mittaamista ja niistä raportointia; 24. panee merkille, että 78 hanketta paransi taloudellisia ja työllisyysmahdollisuuksia, 97 hanketta toteutettiin selviytymiskyvyn parantamiseksi, 75 hanketta keskittyi muuttoliikkeen hallintaan ja 75 hanketta hallinnon parantamiseen ja konfliktien ehkäisyyn; panee huolestuneena merkille, että muuttoliikkeen hallinnasta on erityisolosuhteiden vuoksi tullut EU:n toimien painopiste joissakin hankkeissa; toistaa kuitenkin, että alkuperäiset tavoitteet eli selviytymiskyvyn parantaminen ja muuttoliikkeen perimmäisiin syihin puuttuminen, olisi säilytettävä; 25. pitää myönteisenä, että Afrikka-hätärahasto on joissakin tapauksissa edistänyt humanitaarisen avun, kehitys­ yhteistyön ja rauhan väliseen jatkumoon perustuvaa kolmitahoista lähestymistapaa, jota ei voitu toteuttaa edelliseen monivuotiseen rahoituskehykseen kuuluneiden EU:n rahoitusvälineiden avulla; palauttaa mieliin, että hätärahaston rahoitusta on pantava täytäntöön ja arvioitava julkisen kehitysavun kriteerien perusteella ja että kaikki kyseisen vaatimuksen ulkopuoliset menot on rahoitettava hätärahastoon kootuista eri lähteistä; tuomitsee julkisten kehitys­ apuvarojen käyttämisen kehitystavoitteiden vastaisiin tarkoituksiin; muistuttaa, että perusperiaatteena on oltava humanitaarisen avun riippumattomuus; 26. pitää valitettavana, että jopa 37 prosenttia Afrikka-hätärahastosta kohdennetaan toimenpiteisiin, joilla pyritään rajoittamaan ja vähentämään muuttoliikettä, kun taas alle 9 prosenttia kohdennetaan muuttoliikkeen ja pakkomuuton taustalla oleviin tekijöihin; huomauttaa, että alle 1,5 prosenttia Afrikka-hätärahaston varoista kohdennettiin tavanomaisiin muuttokanaviin; ottaa huomioon, että turvallisuus on olennaisen tärkeää Afrikan kumppanimaiden vakauden kannalta ja että EU:n on tuettava kumppanimaita laittomien muuttovirtojen, salakuljetuksen ja ihmiskaupan perimmäisten syiden torjumiseksi; 27. panee merkille raportit jatkuvista ihmisoikeusloukkauksista, joita Libyassa tapahtuu Libyan rannikkovartioston toimien yhteydessä; painottaa, että monet rannikkovartioston pelastamista tai pidättämistä ihmisistä palautetaan mielivaltaiseen vankeuteen Libyassa vallitsevissa kauhistuttavissa oloissa; korostaa, että pakolaisten palauttaminen maihin, joissa he eivät ole turvassa, on vastoin pakolaisten oikeusasemaa koskevaa vuoden 1951 yleissopimusta; panee merkille, että hätäsiirtomekanismin yhteydessä on esitetty huolia ihmisoikeuksien kunnioittamisesta hankkeiden täytäntöönpanossa; panee merkille, että Libyassa ei ole noudatettu palauttamiskiellon periaatetta; muistuttaa kuitenkin, että kaikissa interventioissa olisi varmistettava ihmishenkien, ihmisarvon ja ihmisoikeuksien täysimittainen suojelu; kehottaa tässä yhteydessä komissiota ja jäsenvaltioita tarkistamaan ja toteuttamaan kansalaisjärjestöjä kuullen erityisen riskinarvioinnin meri- ja rajavalvontaviranomaisten kanssa toteutetuista yhteistyötoimista, joita rahoitetaan Afrikka-hätärahastosta, jotta voidaan varmistaa ihmisoikeuksien kunnioittamisen objektiivinen arviointi;