24.3.2022
ET
Euroopa Liidu Teataja
C 132/95 Neljapäev, 7. oktoober 2021
19. märgib, et 2018. aasta oktoobri strateegilise vahehindamise aruandes jõuti järeldusele, et Madadi usaldusfond on olnud „suur ja kulutõhus ning jõudnud paljude abisaajateni suhteliselt madalate kuludega“ ning et see on „võimaldanud ELil paindlikult tegutseda“;
20. tunnustab usaldusfondi kiiret ja paindlikku reageerimist partnerriikide ja kogukondade toetamiseks koroonaviiruse puhangu ajal, näidates üles aktiivsust meetmete ümberkujundamisel ja ümbersuunamisel lisaks tervishoiule ka muudes valdkondades, nagu elatis, kaitse, haridus ja sotsiaalne sidusus Liibanonis, Iraagis, Türgis ja Jordaanias;
21. rõhutab pagulaste, riigisiseselt ümberasustatud isikute ja vähekaitstud vastuvõtvate kogukondade järjepideva toetamise olulisust, sealhulgas laiemalt kogu jätkuvast konfliktist mõjutatud piirkonnas, mille toetamiseks kombineeritakse 2021.–2027. aasta finantsraamistiku jaoks loodud instrumentide raames antav pikaajaline, prognoositav, täielikult läbipaistev ja kiiresti rakendatav rahastamine liikmesriikide võimalike panustega sihtotstarbelise välistulu näol, võttes arvesse kõiki finantsmäärusega tagatud rahastamisvahendeid;
22. tuletab meelde Süürias ja ümberkaudses piirkonnas asuvate Palestiina pagulaskogukondade kaitsetust ning nõuab nende pidevat toetamist ja kaasamist Süüria kriisiga seonduvatesse ELi humanitaarkavadesse ja vastumeetmetesse;
Aafrika fond
23. märgib, et Aafrika usaldusfond loodi hädaolukorra usaldusfondina, et aidata kaasa kriiside lahendamisele Aafrika kolmes piirkonnas eesmärgiga saavutada pikaajaline stabiilsus ja arengueesmärgid; leiab, et ELi Aafrika hädaolukorra usaldusfond on kiire ja paindlik vahend, mis aitab lahendada ühiseid ülemaailmseid probleeme, nagu ränne ja sundränne, kliimamuutuste mõju ja majanduskriisid; toonitab, et praeguse COVID-19 pandeemiaga kaasnev enneolematu olukord nõuab kogu vajalikku paindlikkust ja kiirust; rõhutab aga, et paindlikkus tuleb alati siduda täieliku läbipaistvuse ja vastutusega; usub, et võimalik on veel paremini tegutseda, kui üle kolme piirkonna võtta sihipärasemaid meetmeid ning toetada tulemuste mõõtmist ja aruandlust;
24. võtab teadmiseks, et 78 projekti aitasid suurendada majanduslikke ja tööhõivevõimalusi, 97 projekti võeti ette vastupanuvõime tugevdamiseks, 75 projekti keskendusid rände haldamisele ning 75 projekti aitasid parandada juhtimist ja konfliktide ennetamist; märgib murega, et konkreetsete asjaolude tõttu on rände haldamine muutunud mõnes projektis ELi reageerimise keskseks osaks; kordab aga, et algsed eesmärgid, milleks on vastupanuvõime suurendamine ja rände algpõhjustega tegelemine, peaksid alles jääma;
25. väljendab rahulolu selle üle, et ELi Aafrika usaldusfond on mõnel juhul panustanud kolmekordse seose lähenemisviisi, mis seisneb humanitaarabi, arenguvaldkonna ja rahuloome lõimimises, mis eelneva mitmeaastase finantsraamistiku ELi rahastamisvahendite puhul võimalik ei olnud; tuletab meelde, et ELi usaldusfondi rahastamist tuleb rakendada ja hinnata ametliku arenguabi kriteeriumide alusel ning et kõik sellest nõudest väljapoole jäävad kulud tuleb rahastada usaldusfondi alla koondatud eri allikatest, ning taunib ametliku arenguabi vahendite mis tahes kasutamist, mis on vastuolus arengueesmärkidega; tuletab meelde aluspõhimõtet, et humanitaarabi peab olema sõltumatu;
26. peab kahetsusväärseks asjaolu, et tervelt 37 % Aafrika usaldusfondi vahenditest on eraldatud meetmetele, mille eesmärk on rännet piirata ja vähendada, samas kui vähem kui 9 % vahenditest on eraldatud rände ja sundrände põhjustega tegelemiseks; märgib, et vähem kui 1,5 % Aafrika usaldusfondi vahenditest on eraldatud seaduslikele rändekanalitele; tunnistab, et piirijulgeolek on Aafrika partnerriikide stabiilsuse tagamiseks väga vajalik ning EL peab partnerriike toetama võitluses ebaseaduslike rändevoogude, smugeldamise ja inimkaubanduse algpõhjustega;
27. võtab teadmiseks teated Liibüa rannikuvalve tegevuse käigus Liibüas aset leidvate jätkuvate inimõiguste rikkumiste kohta; rõhutab, et paljusid rannikuvalvurite päästetud või tabatud inimesi peetakse Liibüas kohutavates tingimustes meelevaldselt kinni; rõhutab, et pagulaste tagasisaatmisega riikidesse, kus neil ei ole turvaline, rikutakse 1951. aasta pagulasseisundi konventsiooni; märgib, et erakorralise transiidi mehhanismiga seoses esineb projektide elluviimisel probleeme inimõiguste järgimisel; märgib, et Liibüas ei järgita tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtet; tuletab aga meelde, et igasuguse sekkumise puhul tuleks tagada inimelude, väärikuse ja inimõiguste täielik kaitse; palub sellega seoses komisjonil ja liikmesriikidel kodanikuühiskonna organisatsioonidega konsulteerides üle vaadata ja läbi viia konkreetse riskihindamise ELi Aafrika usaldusfondist rahastatavate mere- ja piiride valvamise ja haldamise valdkonna pädevate asutustega tehtava koostöö kohta, et tagada inimõiguste järgimise objektiivne hindamine;