C 132/6
ET
Euroopa Liidu Teataja
24.3.2022
Kolmapäev, 6. oktoober 2021
X.
arvestades, et EL on Euroopa rohelise kokkuleppega võtnud suuri ökoloogilisi kohustusi ja seadnud eesmärke, kuid ELi ökoloogiline jalajälg on jätkuvalt suur ja sellel on arengumaade keskkonnale negatiivsed tagajärjed; arvestades, et kooskõlas kestliku arengu tegevuskavaga aastani 2030 on ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia eesmärk saavutada olukord, kus kõik maailma ökosüsteemid on 2050. aastaks taastatud, need on taastuvad ja piisavalt kaitstud, ning väljendab pühendumust saavutada eesmärk, et 2050. aastaks on lõppenud inimtegevusest tingitud liikide väljasuremine, juhindudes põlvkondadevahelisest vastutusest ja võrdsuspõhimõttest, sealhulgas põlisrahvaste ja kohalike kogukondade täielikust ja tulemuslikust osalemisest ning nende õiguste järgimisest; arvestades, et ELi ja selle liikmesriikide arengumaade toetamise strateegia peaks olema kavandatud nii, et oleks võimalik prognoosida kliimamuutuste ja bioloogilise mitmekesisuse vähenemise mõju;
Y.
arvestades, et elurikkus on väga oluline toiduga kindlustatuse, inimeste heaolu ja arengu jaoks kogu maailmas; arvestades, et inimeste jaoks ökosüsteemidest saadav kasu hõlmab muu hulgas vee ja õhu puhastamist, kahjurite ja haiguste tõrjet, põllumajanduskultuuride tolmlemist, mullaviljakust, geneetilist mitmekesisust, mageveega varustatust, kaitset üleujutuste eest, süsiniku sidumist ning vastupanuvõimet kliimamuutuste suhtes; arvestades, et metsades on üle 75 % maailma maismaa bioloogilisest mitmekesisusest ja üle 25 % maailma elanikkonnast saab oma elatusvahendid metsas leiduvatest ressurssidest; arvestades, et COVID-19 pandeemia on toonud esile põllumajandusliku toidutööstuse ebavõrdsed valdkonnad ning rõhutanud vajadust kohandada ja parandada kestlikult väikepõllumajandustootjate tootmist arengumaades, muuta põllumajanduslikke toidutööstusi ning kujundada põllumajandus ümber kliimaalaselt kestlikuks;
Z.
arvestades, et IPCC 8. augusti 2019. aasta eriaruanne kliimamuutuste ja maa kohta näitab, et põlisrahvad on kliimamuutustega kohanenud juba pikka aega, tuginedes oma traditsioonilistele teadmistele, mis suurendab nende vastupanuvõimet;
AA.
rõhutab, et 24. septembri 2019. aasta IPCC eriaruanne ookeanide ja krüosfääri kohta muutuvas kliimas tõendab seda, et vastupanuvõime tagamiseks on kasulik ühendada teaduslikud ning kohalikud ja põlised teadmised;
AB.
arvestades, et bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni artikli 8 punkt j kohustab osalisriike järgima ning säilitama selliseid kohalike ja põliskogukondade teadmiseid, uuendusi ja tavasid, mis on bioloogilise mitmekesisuse kaitse ja säästva kasutamise seisukohast olulised; arvestades, et bioloogilise mitmekesisuse konventsioon ei sisalda siiski põlisrahvaste inimõiguste selget tunnustamist;
AC. arvestades, et ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) hinnangul on maailmas kaduma läinud ligikaudu 75 % taimede geneetilisest mitmekesisusest, samas kui praegu toodetakse 75 % maailma toidust vaid 12 taime- ja viiest loomaliigist, ning see ohustab tõsiselt ülemaailmset toiduga kindlustatust;
AD. arvestades, et geneetilise mitmekesisuse kadumine, eriti kohalike hästi kohanenud tõugude asendamine, vähendab kaitset kahjurite, haiguste ja keskkonnamuutuste, sealhulgas kliimamuutuste eest; arvestades, et põllumajanduse turu globaliseerumine on suurendanud seda, et põllumajanduse bioloogiline mitmekesisus väheneb, mis tähendab väiksemat innovatsioonivõimet ja väiksemat võimet kliimamuutustega kohaneda;
AE.
arvestades, et 30 % liike ähvardavatest ohtudest maailmas on põhjustatud rahvusvahelisest kaubandusest;
AF. arvestades, et nõrkade institutsioonide ja keskkonnaeeskirjadega riikides võib elurikkuse vähenemist ja hävimist kiirendada ka looduslike liikidega kaubitsemine, ebaseaduslik kauplemine puidu ja toorainetega;
AG.
arvestades, et ookean on tohutu bioloogilise mitmekesisuse reservuaar ja ülemaailmse kliima peamine regulaator; arvestades, et ookeanide säilitamine on kestliku arengu ja vaesuse kaotamise seisukohalt ülioluline, tagades miljarditele inimestele kestlikud elatusvahendid ja toiduga kindlustatuse; arvestades, et mereökosüsteemide saastumine plastiga on nii ülemaailmne kui ka kohalik probleem, millel võivad olla arengumaades elusloodusele, majandustegevusele ja inimeste tervisele tõsised tagajärjed; arvestades, et selle reostuse ulatust on suuresti alahinnatud ja teadmistes on lünki, eelkõige seoses mõjuga rannikualadele ja kogukondadele; arvestades, et vastavalt ÜRO Keskkonnaprogrammi viimasele aruandele „Neglected: Environmental Justice Impacts of Marine Litter and Plastic Pollution“ (Hooletusse