24.3.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 132/95 Torsdag den 7. oktober 2021
19.
noterer sig, at rapporten om den strategiske midtvejsevaluering fra oktober 2018 konkluderede, at Madad-trustfonden har været stor og omkostningseffektiv og er nået ud til et stort antal støttemodtagere med forholdsmæssigt lave omkostninger, og at den har gjort det muligt for EU at operere fleksibelt; 20. glæder sig over trustfondens hurtige og fleksible reaktion til støtte for partnerlande og lokalsamfund under coronavirusudbruddet, der viser et aktivt engagement i justeringen og omlægningen af aktiviteterne, ikke kun på sundhedsområdet, men også på andre områder såsom eksistensgrundlag, beskyttelse, uddannelse eller social samhørighed i Libanon, Irak, Tyrkiet og Jordan; 21. understreger betydningen af fortsat støtte til flygtninge, internt fordrevne og sårbare værtssamfund, herunder i regionen som helhed, der er berørt af den fortsatte konflikt, ved hjælp af en blanding af langsigtet, forudsigelig, fuldt gennemskuelig og hurtigt deployerbar finansiering under instrumenter, der er oprettet for den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2021–2027, og potentielle bidrag fra medlemsstaterne som eksterne formålsbestemte indtægter under hensyntagen til alle finansielle instrumenter, der er fastsat i finansforordningen; 22. minder om sårbarheden af de palæstinensiske flygtningesamfund i Syrien og regionen og opfordrer til konstant støtte og til, at de inddrages i EU's humanitære planer, og til tiltag, hvad angår den syriske krise;
Afrika 23. noterer sig, at trustfonden for Afrika blev oprettet som en nødtrustfond til at afhjælpe kriserne i tre regioner i Afrika med det formål at nå langsigtede mål for stabilitet og udvikling; mener, at EU-trustfonden for Afrika udgør et hurtigt og fleksibelt redskab til håndtering af fælles globale udfordringer såsom migration og tvangsfordrivelse, virkningerne af klimaændringer og økonomiske kriser; fremhæver, at den hidtil usete situation, der opstod i forbindelse med den igangværende covid-19-pandemi, krævede al nødvendig fleksibilitet og hurtighed; understreger imidlertid, at fleksibilitet altid skal kombineres med fuld gennemsigtighed og ansvarlighed; mener, at der kan være plads til forbedringer med en mere fokuseret styret indsats på tværs af de tre vinduer og støtte til måling og rapportering af resultater; 24. noterer sig, at 78 projekter bidrog til større økonomiske og beskæftigelsesmæssige muligheder, 97 projekter blev iværksat for at styrke modstandsdygtigheden, 75 projekter var dedikeret til migrationsstyring, og 75 projekter bidrog til at forbedre regeringsførelse og konfliktforebyggelse; bemærker med bekymring, at migrationsstyring på grund af særlige omstændigheder er blevet fokus for EU's reaktion i visse projekter; gentager imidlertid, at de oprindelige mål om at forbedre modstandsdygtigheden og tackle de grundlæggende årsager til migration bør opretholdes; 25. glæder sig over, at EU's trustfond for Afrika i nogle tilfælde har bidraget til den tredobbelte tilgang til sammenhængen mellem humanitær bistand og udvikling og fred, hvilket ikke var muligt med EU's finansielle instrumenter under den foregående FFR; minder om, at finansieringen af EU's trustfond skal gennemføres og evalueres på grundlag af ODA-kriterierne, og at alle udgifter, der falder uden for dette krav, skal finansieres af forskellige kilder, der er samlet i trustfonden, og fordømmer enhver anvendelse af ODA-midler, der strider imod udviklingsmålene; minder om, at humanitær bistand som et grundlæggende princip skal være uafhængig; 26. beklager, at hele 37 % af EU-trustfonden for Afrika er afsat til foranstaltninger, der har til formål at begrænse og reducere migration, mens mindre end 9 % er afsat til at tackle årsagerne til migration og tvangsfordrivelse; bemærker, at mindre end 1,5 % af EUFT for Afrika blev tildelt lovlige migrationskanaler; anerkender, at sikkerhed er afgørende for stabiliteten i de afrikanske partnerlande, og EU skal støtte partnerlandene i at tackle de tilgrundliggende årsager til ulovlige migrationsstrømme, smugling og menneskehandel; 27. noterer sig beretningerne om de fortsatte menneskerettighedskrænkelser, der finder sted i Libyen i forbindelse med den libyske kystvagts handlinger; understreger, at mange af de mennesker, som reddes eller samles op af kystvagten, sendes tilbage til vilkårlige tilbageholdelser under forfærdelige forhold i Libyen; understreger, at tilbagesendelse af flygtningene til lande, hvor de ikke er sikre, er i strid med flygtningekonventionen fra 1951; bemærker, at der i forbindelse med nødtransitmekanismen er bekymring over respekten for menneskerettighederne i forbindelse med gennemførelsen af projekter; bemærker den manglende overholdelse af princippet om non-refoulement i Libyen; minder dog om, at fuld beskyttelse af menneskeliv, værdighed og menneskerettigheder bør sikres under enhver intervention; opfordrer i denne forbindelse Kommissionen og medlemsstaterne til i samråd med civilsamfundsorganisationer at revidere og gennemføre en specifik risikovurdering af samarbejdsaktiviteterne med de kompetente myndigheder inden for hav- og grænseovervågning og -forvaltning, der finansieres under EU-trustfonden for Afrika, for at sikre en objektiv vurdering af respekten for menneskerettighederne;