24.3.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 132/105 Torsdag den 7. oktober 2021
O. der henviser til, at Pegasus spyware-skandalen viste, at et stort antal journalister, menneskerettighedsaktivister, valgte repræsentanter og andre EU-borgere er blevet udspioneret; der henviser til, at forskellige statslige aktører som Rusland, Kina og Nordkorea har været involveret i ondsindede cyberaktiviteter med henblik på at nå politiske, økonomiske og sikkerhedsmæssige mål, herunder angreb på kritisk infrastruktur, cyberspionage mod og masseovervågning af EU-borgere, hjælp til desinformationskampagner, distribution af malware samt begrænsning af adgangen til internettet og IT-systemernes funktion; der henviser til, at sådanne aktiviteter tilsidesætter og krænker folkeretten, menneske­ rettighederne og EU's grundlæggende rettigheder og samtidig bringer demokratiet, sikkerheden, den offentlige orden og EU's strategiske autonomi i fare og derfor berettiger til en fælles EU-reaktion, f.eks.
inden for rammerne af en fælles diplomatisk reaktion fra EU's side, herunder anvendelse af restriktive foranstaltninger, som er planlagt for EU's cyberdiplomatiske værktøjskasse; P. der henviser til, at Rådet den 30. juli 2020 for første gang besluttede at indføre restriktive foranstaltninger over for enkeltpersoner, enheder og organer, der er ansvarlige for eller involveret i forskellige cyberangreb, for bedre at forebygge, afskrække fra, afværge og reagere på ondsindet adfærd i cyberspace; der henviser til, at de retlige rammer for EU's cybersanktionsordning blev vedtaget i maj 2019; Q. der henviser til, at attributionsformularer er et centralt element i cyberdiplomati og afskrækkelsesstrategier; R. der henviser til, at samarbejdet mellem EU og NATO i de seneste år er øget på flere områder, herunder cybersikkerhed og -forsvar, i overensstemmelse med den fælles erklæring fra EU og NATO fra 2016; S. der henviser til, at konsensusrapporterne fra 2010, 2013 og 2015 fra FN's Gruppe af Regeringseksperter (UN GGE), som blev godkendt af FN's Generalforsamling, udgør en universel normativ ramme for cyberstabilitet, der består i anerkendelse af, at den eksisterende folkeret, herunder FN-pagten i sin helhed, finder anvendelse i cyberspace, og at dette også gælder de 11 frivillige ikkebindende normer for ansvarlig statslig adfærd samt tillidsskabende foranstaltninger og kapacitetsopbygning;
Status for EU's cyberforsvarskapaciteter 1. understreger, at en fælles cyberforsvarspolitik og et omfattende samarbejde på EU-plan om at skabe fælles og også bedre cyberforsvarskapaciteter er centrale elementer i udviklingen af en uddybet og styrket europæisk forsvarsunion og kræver en kompleks blanding af tekniske, strategiske og operative kapaciteter; anfører, at cyberforsvar henviser til foranstaltninger, instrumenter og processer, der er forholdsmæssige og i overensstemmelse med folkeretten, som omfatter både militære og civile elementer, og som har til formål at beskytte bl.a.
FSFP-kommunikations- og informationsnetværk og FSFP-missioner og -operationer og at bistå medlemsstaterne; understreger, at der er et presserende behov for at udvikle og styrke både de fælles og medlemsstaternes egne militære cyberforsvarskapaciteter; 2. minder om, at den grænseløse karakter af cyberspace såvel som det betydelige antal og den stigende kompleksitet af cyberangreb kræver en koordineret reaktion på EU-plan, herunder fælles kapaciteter til støtte for medlemsstaterne og medlemsstaternes støtte til foranstaltninger i EU's cyberdiplomatiske værktøjskasse, samt et intensiveret samarbejde mellem EU og NATO baseret på udveksling af oplysninger mellem cyberberedskabsenheder, udveksling af bedste praksis, forbedret uddannelse, forskning og øvelser; 3. ser med tilfredshed på rammen for EU's cyberforsvarspolitik som et redskab til at støtte udviklingen af medlemsstaternes cyberforsvarskapaciteter; understreger, at revisionen af rammen for EU's cyberforsvarspolitik først og fremmest bør kaste lys over de eksisterende mangler og sårbarheder for så vidt angår EU's og de nationale militære strukturer; understreger, at det er nødvendigt at styrke koordineringen mellem EU's institutioner, agenturer og organer, mellem og med medlemsstaterne og med Europa-Parlamentet, for at sikre, at den ajourførte ramme for EU's cyberforsvarspolitik opfylder EU's cyberforsvarsmål; 4. opfordrer EU-Udenrigstjenesten og Kommissionen til i samarbejde med medlemsstaterne at videreudvikle et omfattende sæt af foranstaltninger og en sammenhængende IT-sikkerhedspolitik for at styrke modstandsdygtigheden, men også den militære cyberforsvarskoordinering; opfordrer indtrængende til en styrkelse af samarbejdet med EU's civile IT-beredskabsenhed (CERT-EU) for at beskytte de netværk, der anvendes af alle EU-institutioner, -organer og -agenturer i tæt samarbejde med formændene for de respektive enheder, og EU-institutionernes, -organernes og -agenturernes kommunikation med medlemsstaterne; opfordrer Parlamentet til at sørge for at tage del i CERT-EU's resultater for at sikre et IT-sikkerhedsniveau, der vil sætte det i stand til at modtage alle de klassificerede og ikkeklassificerede oplysninger,