24.3.2022 г.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
C 132/105 Четвъртък, 7 октомври 2021 r.
О. като има предвид, че скандалът с шпионския софтуер „Пегас“ показа, че голям брой журналисти, активисти в областта на правата на човека, избрани представители и други граждани на ЕС са били шпионирани; като има предвид, че различни държавни участници като Русия, Китай и Северна Корея са участвали в злонамерени действия в киберпространството с цел постигане на политически, икономически и свързани със сигурността цели, които включват атаки срещу критична инфраструктура, кибершпионаж и масово наблюдение на граждани на ЕС, подпомагане на кампании за дезинформация, разпространение на зловреден софтуер и ограничаване на достъпа до интернет и функционирането на информационните системи; като има предвид, че тези дейности пренебрегват и нарушават международното право, правата на човека и основните права на ЕС, като същевременно застрашават демокрацията, сигурността, обществения ред и стратегическата автономност на ЕС, и поради това изискват съвместна реакция на ЕС, като например чрез рамката за съвместна дипломатическа реакция на ЕС, включително използването на ограничителни мерки, предвидени за инструментариума на ЕС за кибердипломация; П. като има предвид, че на 30 юли 2020 г. Съветът реши за пръв път да наложи ограничителни мерки срещу лица, образувания и органи, отговорни за или участващи в различни кибератаки, с цел по-успешно предотвратяване, обезкуражаване, възпиране и реагиране на злонамерено поведение в киберпространството; като има предвид, че правната рамка за режима на ЕС за санкции за кибератаки беше приета през май 2019 г.; Р. като има предвид, че формите на вменяване на отговорност са основен компонент на кибердипломацията и стратегиите за възпиране; С. като има предвид, че през последните години сътрудничеството между ЕС и НАТО се е увеличило в множество области, включително кибернетичната сигурност и отбрана, в съответствие със съвместната декларация на ЕС и НАТО от 2016 г.; Т. като има предвид, че консенсусните доклади от 2010 г., 2013 г. и 2015 г. на групата от правителствени експерти на ООН (ГПЕ на ООН), одобрени от Общото събрание на ООН, представляват универсална нормативна рамка за киберстабилност, която съдържа признанието, че съществуващото международно право, включително Уставът на ООН в неговата цялост, се прилага в киберпространството, подобно на 11-те доброволни незадължителни правила за отговорно поведение на държавите, както и мерките за изграждане на доверие и изграждането на капацитет; Състояние на способностите на ЕС за кибернетична отбрана 1. подчертава, че общата политика в областта на кибернетичната отбрана и значителното сътрудничество на равнище ЕС за генерирането на общи и също така по-добри способности за кибернетична отбрана са основни елементи за развитието на задълбочен и силен Европейски съюз за отбрана и изискват сложна комбинация от технически, стратегически и оперативни способности; заявява, че киберотбраната се отнася до действия, инструменти и процеси, които са пропорционални и в съответствие с международното право, които включват както военни, така и граждански елементи, и които имат за цел да защитават, наред с другото, комуникационните и информационните мрежи на ОПСО и мисиите и операциите по линия на ОПСО, както и да подпомагат държавите членки; подчертава неотложната необходимост от развитие и укрепване както на общите военни способности за кибернетична отбрана, така и на военните способности за кибернетична отбрана на държавите членки; 2. припомня, че отсъствието на граници в киберпространството, както и значителният брой и нарастващата сложност на кибератаките изискват координирана реакция на равнището на Съюза, включително общи способности за подкрепа на държавите членки и подкрепа от държавите членки за мерки в инструментариума на ЕС за кибердипломация, както и засилено сътрудничество между ЕС и НАТО въз основа на обмен на информация между екипите за реагиране при киберкризи, обмен на най-добри практики, засилено обучение, научни изследвания и учения; 3. приветства политическата рамка за кибернетична отбрана като инструмент за подкрепа на развитието на способности за кибернетична отбрана на държавите членки; подчертава, че преразглеждането на политическата рамка за кибернетична отбрана следва преди всичко да подчертае съществуващите пропуски и уязвимости по отношение на военните структури на ЕС и националните военни структури; подчертава, че е необходимо да се подобри координацията между институциите, агенциите и органите на ЕС, между държавите членки и с тях, както и с Европейския парламент, за да се гарантира, че актуализираната политическа рамка за кибернетична отбрана постига целите на ЕС в областта на кибернетичната отбрана; 4. призовава ЕСВД и Комисията да продължат да разработват, в сътрудничество с държавите членки, всеобхватен набор от мерки и последователна политика за сигурност в областта на информационните технологии с цел засилване на устойчивостта, но също така и на координацията в областта на кибернетичната отбрана; настоятелно призовава за укрепване на сътрудничеството с цивилния екип за незабавно реагиране при компютърни инциденти за ЕС (CERT-EU) с цел защита на мрежите, използвани от всички институции, органи и агенции на ЕС, в тясно сътрудничество с главните служители по информационните системи в съответните образувания, както и на комуникацията на институциите, органите и агенциите на ЕС с държавите членки; призовава Парламента да осигури участието си в резултатите на CERT-EU, за да гарантира ниво на