SV
C 123/8
Europeiska unionens officiella tidning
18.3.2022
Exempel 4 Situation: Företag X organiserar orkesterkonserter och andra evenemang där klassisk musik framförs.
Flera musiker arbetar för företag X antingen som arbetstagare eller som egenföretagare baseras på årskontrakt.
Oberoende av deras ställning instrueras musikerna av kulturchefen vid företag X om vilka verk de ska framföra, när och var repetitionerna hålls och vilka evenemang som de måste delta i.
Företag X har ingått ett kollektivavtal med alla musiker.
I detta fastställs ett tak på högst 45 arbetstimmar per vecka, och genom avtalet beviljas musikerna en särskild ledighet på en dag när de har upprätt vid tre konserter inom samma vecka.
Analys: Egenföretagarna utan anställda befinner sig i en situation som är jämförbar med situationen för arbetstagare vid företag X, sett till underordnad ställning och liknande uppgifter.
De utför samma uppgifter som de anställda musikerna (dvs. framför musik vid evenemang), de är föremål för samma instruktioner från företag X om framförandenas innehåll, plats och tidpunkt, och de är sysselsatta under en tidsperiod som liknar den för de anställda musikerna.
Under dessa omständigheter faller det kollektivavtal som reglerar musikernas arbetsvillkor utanför tillämpningsområdet för artikel 101 i EUF-fördraget.
(c)
Egenföretagare utan anställda som arbetar via digitala arbetsplattformar
(28) Framväxten av onlineplattformsekonomin och tillhandahållandet av arbete genom digitala arbetsplattformar har skapat en ny verklighet för vissa egenföretagare utan anställda.
Dessa befinner sig i en situation som är jämförbar med situationen för arbetstagare när det gäller de digitala arbetsplattformar som de använder för att tillhandahålla sitt arbete.
Egenföretagare utan anställda kan vara beroende av digitala plattformar, särskilt när det gäller att nå ut till kunder, och kan ofta få jobberbjudanden där de förväntas ”gilla läget”.
De har få eller inga möjligheter att förhandla om sina arbetsvillkor, bland annat ersättningen.
Digitala arbetsplattformar kan vanligtvis besluta ensidigt om villkoren för förhållandet i fråga, utan att på förhand upplysa eller samråda med egenföretagarna utan anställda.
(29) Den senaste tidens rättspraxis och rättsliga utveckling på nationell nivå ger ytterligare indikationer på att sådana egenföretagare kan jämföras med arbetstagare.
I samband med omklassificeringar erkänner de nationella domstolarna alltmer tjänsteleverantörernas beroende av vissa typer av plattformar, eller till och med förekomsten av ett anställningsförhållande (26).
På samma sätt har vissa medlemsstater antagit lagstiftning (27) som fastställer en presumtion om att ett anställningsförhållande föreligger eller om rätten till förhandlingar om kollektivavtal för leverantörer som tillhandahåller tjänster till eller genom digitala plattformar.
(30) I dessa riktlinjer avses med digital arbetsplattform varje fysisk eller juridisk person som tillhandahåller en kommersiell tjänst som uppfyller samtliga följande krav: i) Den tillhandahålls, åtminstone delvis, på distans med hjälp av elektroniska medel, såsom en webbplats eller en mobil applikation.
ii) Den tillhandahålls på begäran av en tjänstemottagare.
iii) Den inbegriper, som en nödvändig och väsentlig del, organisation av det arbete som utförs av enskilda personer, oavsett om detta arbete utförs online eller på en viss plats.
Plattformar som inte organiserar enskilda personers arbete utan helt enkelt tillhandahåller ett sätt för egenföretagare utan anställda att nå slutanvändare utgör inte digitala arbetsplattformar.
En plattform som till exempel bara sammanställer och visar tillgängliga tjänsteleverantörer (t.ex. rörmokare) inom ett visst område och på så sätt gör det möjligt för kunderna att använda deras tjänster på begäran betraktas inte som en digital arbetsplattform, eftersom den inte organiserar tjänsteleverantörernas arbete.
(31) Mot denna bakgrund faller kollektivavtal mellan egenföretagare utan anställda och digitala arbetsplattformar som till sin natur och syfte har som mål att förbättra arbetsvillkoren utanför tillämpningsområdet för artikel 101 i EUFfördraget, även om egenföretagarna i fråga inte har omklassificerats som arbetstagare av nationella myndigheter eller domstolar.
(26) För en utförlig översikt av rättspraxis i nio EU-medlemsstater, Schweiz och Förenade kungariket, se Hießl, C., Case Law on the Classification of Platform Workers: Cross-European Comparative Analysis and Tentative Conclusions, Comparative Labour Law & Policy Journal, 2.5.2021, https://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id=3839603 (27) Se till exempel Spanien med det kungliga lagdekretet 9/2021 av den 11 maj om ändring av den omarbetade texten till lagen om arbetstagare, som godkändes genom det kungliga lagdekretet 2/2015 av den 23 oktober, för att garantera arbetstagarrättigheterna för personer som är verksamma inom distribution på området digitala plattformar, Spaniens officiella kungörelseorgan nr 113 av den 12 maj 2021, sidorna 56733–56738, eller Grekland med Republiken Greklands lag 4808/2021 för skydd av arbetskraften – inrättande av den oberoende myndigheten ”Yrkesinspektionen” – ratificering av Internationella arbetsorganisationens konvention nr 190 om avskaffande av våld och trakasserier i arbetslivet – ratificering av Internationella arbetsorganisationens konvention nr 187 om ett ramverk för att främja arbetsmiljö – genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1158 av den 20 juni 2019 om balans mellan arbete och privatliv, liksom andra bestämmelser från ministeriet för arbete och sociala frågor och andra brådskande arrangemang, Greklands officiella kungörelseorgan Α' 101/19-06-2021.