HR
C 123/8
Službeni list Europske unije
18.3.2022.
Primjer 4.
Situacija: Društvo X organizira koncerte orkestara i druga događanja klasične glazbe.
Za društvo X radi više glazbenika u svojstvu radnika ili samozaposlenih osoba na temelju godišnjih ugovora.
Ti glazbenici, neovisno o svojem statusu, dobivaju upute direktora za kulturu društva X o djelima koja moraju izvoditi, vremenskom rasporedu i mjestu proba te o događanjima na kojima moraju sudjelovati.
Društvo X sklopilo je kolektivni ugovor sa svim glazbenicima.
Njime je utvrđena gornja granica od najviše 45 radnih sati tjedno, a glazbenicima je odobren poseban dopust od jednog dana nakon što u istom tjednu nastupe na tri koncerta.
Analiza: Samozaposleni glazbenici pojedinci nalaze se u situaciji usporedivoj sa situacijom radnika u društvu X u pogledu podređenosti i sličnosti zadataka.
Oni obavljaju iste zadatke kao i zaposleni glazbenici (tj. izvode glazbu na događanjima), moraju slijediti iste upute društva X u pogledu sadržaja, mjesta i vremena izvedaba te su angažirani u sličnom trajanju kao i zaposleni glazbenici.
U tim okolnostima kolektivni ugovor kojim se uređuju uvjeti rada glazbenika nije obuhvaćen područjem primjene članka 101.
UFEU-a.
(c)
Samozaposleni pojedinci koji rade putem digitalnih radnih platformi
(28) Pojava ekonomije internetskih platformi i osiguravanje radne snage putem digitalnih radnih platformi stvorili su novu stvarnost za određene samozaposlene pojedince koji se nalaze u situaciji usporedivoj sa situacijom radnika u odnosu na digitalne radne platforme putem kojih ili za koje rade.
Samozaposleni pojedinci mogu ovisiti o digitalnim platformama, posebno u pogledu dopiranja do potrošača, i često se mogu suočiti s radnim ponudama tipa „uzmi ili ostavi”, s malim ili nikakvim prostorom za pregovaranje o svojim uvjetima rada, uključujući naknadu za rad.
Digitalne radne platforme obično mogu jednostrano nametnuti uvjete njihova radnog odnosa, bez prethodnog obavješćivanja samozaposlenih pojedinaca ili savjetovanja s njima.
(29) Nedavna sudska praksa i razvoj zakonodavstva na nacionalnoj razini pružaju dodatne naznake da su takve samozaposlene osobe usporedive s radnicima.
U kontekstu postupaka reklasifikacije nacionalni sudovi sve više prepoznaju ovisnost pružatelja usluga o određenim vrstama platformi, pa čak i postojanje radnog odnosa (26).
Isto tako, neke države članice donijele su zakonodavstvo (27) kojim se uspostavlja pretpostavka radnog odnosa ili pravo na kolektivno pregovaranje za osobe koje pružaju usluge digitalnim platformama ili putem njih.
(30) Za potrebe ovih Smjernica pojam digitalna radna platforma znači svaka fizička ili pravna osoba koja pruža komercijalnu uslugu koja ispunjava sve sljedeće uvjete: i. pruža se, barem djelomično, na daljinu elektroničkim putem, primjerice putem internetskih stranica ili mobilnih aplikacija; ii. pruža se na zahtjev primatelja usluge; i iii. uključuje, kao nužnu i ključnu sastavnicu, organizaciju rada koji obavljaju pojedinci, neovisno o tome obavlja li se taj rad na internetu ili na određenoj lokaciji.
Platforme koje ne organiziraju rad pojedinaca, nego su samo sredstvo putem kojeg samozaposleni pojedinci mogu doprijeti do krajnjih korisnika ne predstavljaju digitalne radne platforme.
Na primjer, platforma koja samo objedinjuje i prikazuje dostupne pružatelje usluga (npr. vodoinstalatere) u određenom području, čime se korisnicima omogućuje korištenje njihovih usluga na zahtjev, ne smatra se digitalnom radnom platformom jer ona ne organizira rad pružatelja usluga.
(31) S obzirom na ta razmatranja, kolektivni ugovori između samozaposlenih pojedinaca i digitalnih radnih platformi kojima se po svojoj prirodi i svrsi nastoje poboljšati uvjeti rada nisu obuhvaćeni područjem primjene članka 101.
UFEU-a, čak i ako nacionalna tijela/sudovi predmetne samozaposlene osobe nisu reklasificirali kao radnike.
(26) Za detaljan pregled sudske prakse u devet država članica EU-a, Švicarskoj i Ujedinjenoj Kraljevini vidjeti Hießl, C., Case Law on the Classification of Platform Workers: Cross-European Comparative Analysis and Tentative Conclusions (Sudska praksa o klasifikaciji radnika na platformama: Usporedna analiza na europskoj razini i privremeni zaključci), Comparative Labour Law & Policy Journal, 2.5.2021., https://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id=3839603.
(27) Vidjeti, na primjer, Španjolsku, s Kraljevskom uredbom sa zakonskom snagom 9/2021 od 11. svibnja o izmjeni preinačenog teksta Zakona o radu, odobrenog Kraljevskom zakonodavnom uredbom 2/2015 od 23. listopada, kako bi se zajamčila radnička prava osobama koje se bave distribucijom na području digitalnih platformi, Službeni list br.
113 od 12. svibnja 2021., str. 56733.–56738.; ili Grčku, sa Zakonom 4808/2021 o zaštiti rada – osnivanju neovisnog tijela „Inspekcije rada” – ratifikaciji Konvencije br.
190 Međunarodne organizacije rada o iskorjenjivanju nasilja i uznemiravanja u svijetu rada – ratifikaciji Konvencije br.
187 Međunarodne organizacije rada o promicanju okvira za sigurnost i zdravlje na radnom mjestu – provedbi Direktive (EU) 2019/1158 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2019. o ravnoteži između poslovnog i privatnog života i drugih propisa Ministarstva rada i socijalnih pitanja te drugih hitnih mjera Helenske Republike, Službeni list Α' 101/19-06-2021.