DA
14.3.2022
Den Europæiske Unions Tidende
C 119/51
— ECHA tilpligtes at betale sagsomkostningerne samt at betale appellantens omkostninger i sagen for klageudvalget og at refundere de udgifter, der blev betalt under disse sager.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender. 1.
Første anbringende om, at klageudvalget begik en retlig fejl, da det fastslog, at ophøret af produktionen af stoffet 1,3-dioxo-2-benzofuran-5-carboxylic acid med nonan-1-ol (EC nummer 941-303-6) (herefter »stoffet«) på grund af force majeure ikke fritager sagsøgeren fra forpligtelsen til at fremlægge de oplysninger, der er anmodet om i den oprindelige afgørelse om kontrol vedrørende stoffet. 2.
Andet anbringende om, at klageudvalget gengav bevismaterialet i sagsakterne urigtigt og på dette grundlag i) nåede frem til en urigtig retlig konklusion og ii) forlangte, at sagsøgeren fremlagde beviser med henvisning til ubegrundede hypoteser. 3.
Tredje anbringende om, at klageudvalget foretog en forkert fortolkning og anvendelse af artikel 42, stk.
1, og artikel 50, stk.
2, i forordning (EF) nr.
1907/2006 (»REACH«) (1). 4.
Fjerde anbringende om, at klageudvalget fortolkede og anvendte artikel 5 og artikel 6 i REACH forkert. 5.
Femte anbringende om, at klageudvalget med urette fandt, at retningslinjerne på ECHA’s websted om konsekvenserne af et ophør af produktionen ikke gav sagsøgeren præcise forsikringer og at ECHA ikke tilsidesatte retssikkerhedsprincippet og princippet om berettigede forventninger. 6.
Tredje anbringende om, at klageudvalget fortolkede og anvendte proportionalitetsprincippet og retten til god forvaltning forkert.
(1)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr.
1907/2006 af 18.12.2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr.
793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr.
1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EUT 2006 L 396, s. 1).
Sag anlagt den 18. januar 2022 — Sanoptis mod EUIPO — Sanoptis Pharma (SANOPTIS) (Sag T-30/22) (2022/C 119/73) Stævningen er affattet på engelsk Parter Sagsøger: Sanoptis Sàrl (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat S. Rost) Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) Den anden part i sagen for appelkammeret: Sanoptis Pharma sp. z o.o.
(Warszawa, Polen)
Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO Ansøger af det omtvistede varemærke: Sanoptis Sàrl Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket SANOPTIS — registreringsansøgning nr.
17 934 770 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 18. november 2021 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 850/2021-4)