SL
C 109/16
Uradni list Evropske unije
7.3.2022
3.
Ali je treba člen 4 Okvirnega sklepa Sveta 2005/212/PNZ z dne 24. februarja 2005 (2) v povezavi s členom 47 Listine per argumentum a fortiori razlagati tako, da se ta člen uporablja tudi, kadar dejanje ni kaznivo dejanje, in tako, da niso dopustne nacionalne določbe, ki kot člen 59(2) ZANN iz kroga oseb, ki imajo pravico vložiti pravno sredstvo, izključujejo lastnika zaplenjenega premoženja, oziroma ki kot člen 232 ZM izrecno določajo, da zoper odločbo, s katero je mogoče na podlagi nacionalnega prava zapleniti premoženje tretji osebi, ki ni udeleženka postopka o prekršku, ni pravnih sredstev?
(1) (2)
Uredba (EU) št.
952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (UL 2013, L 269, str. 1).
Okvirni sklep Sveta 2005/212/PNZ z dne 24. februarja 2005 o zaplembi premoženjske koristi, pripomočkov in premoženja, ki so povezani s kaznivimi dejanji (UL 2005, L 68, str. 49).
Pritožba, ki so jo 8. decembra 2021 vložili Jérôme Rivière in drugi zoper sodbo Splošnega sodišča (šesti senat) z dne 6. oktobra 2021 v zadevi T-88/20, Rivière in drugi/Parlament (Zadeva C-767/21 P) (2022/C 109/23) Jezik postopka: francoščina Stranke Pritožniki: Jérôme Rivière, Dominique Bilde, Joëlle Mélin, Aurélia Beigneux, Thierry Mariani, Jordan Bardella, Jean-Paul Garraud, Jean-François Jalkh, Gilbert Collard, Gilles Lebreton, Nicolaus Fest, Gunnar Beck, Philippe Olivier (zastopnik: F. Wagner, avocat) Druga stranka v postopku: Evropski parlament
Predlogi Pritožniki Sodišču predlagajo, naj: — razveljavi sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 6. oktobra 2021 v zadevi T-88/20, Rivière in drugi/Parlament; — ob upoštevanju členov 263 in 277 PDEU ugotovi, da je pritožba dopustna; — zato ugotovi neobstoj pravne podlage ustnega sklepa predsednika Evropskega parlamenta z dne 13. januarja 2020 in ga razglasi za ničnega; — Evropskemu parlamentu naloži plačilo vseh stroškov.
Pritožbeni razlogi in bistvene trditve Pritožniki v utemeljitev pritožbe navajajo dva pritožbena razloga.
S prvim se sklicujejo na izkrivljanje dejstev in na napačno pravno opredelitev dejstev.
Pritožniki med drugim navajajo, da gre v drugem stavku točke 38 sodbe za izkrivljanje dejstev.
Praktična posledica izpodbijanega ukrepa je bila ta, da poslancem, ki niso želeli umakniti svoje zastave, ni bila dana beseda.
Zaradi tega izkrivljanja dejstev Splošno sodišče ni upoštevalo druge posledice sklepa z dne 13. januarja 2020.
Zato naj bi Splošno sodišče napačno pravno opredelilo dejstva.
Upoštevalo naj ne bi, da je bil poslanec prikrajšan za enega od bistvenih elementov opravljanja njegovega mandata, in sicer mu ni bila dana beseda.
Z drugim pritožbenim razlogom se zatrjuje pravna in dejanska kršitev in izkrivljanje člena 10 poslovnika Evropskega parlamenta ter očitna napaka pri presoji.
Po mnenju pritožnikov bi Splošno sodišče za to, da bi iz tega lahko izpeljalo pravno posledico, moralo dejansko analizirati, ali je bila zastavica, ki so jo uporabljali poslanci, zastava ali transparent, nato ali je prisotnost te zastave motila red in mir med sejami oziroma pomenila neprimerno vedenje in ali je ogrožala nemoten potek parlamentarnega dela.
Splošno sodišče naj bi s svojo primerjavo z drugimi uradnimi jeziki Unije kršilo člen 1 Uredbe