HU
C 109/16
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2022.3.7.
3) Úgy kell-e értelmezni a 2005. február 24-i 2005/212/IB tanácsi kerethatározatnak (2) a Charta 47. cikkével ösz­ szefüggésben értelmezett 4. cikkét per argumentum a fortiori, hogy az akkor is alkalmazható, ha a cselekmény nem minősül bűncselekménynek, és hogy azzal ellentétesek az olyan nemzeti rendelkezések, amelyek a ZANN 59. cikkének (2) bekezdéséhez hasonlóan az elkobzott vagyontárgyak tulajdonosát kizárják a jogorvoslati kérelem benyújtására jogosult személyek köréből, illetve amelyek a ZM 232.
cikkéhez hasonlóan kifejezetten előírják, hogy nem lehet jogorvoslattal élni az olyan határozat ellen, amellyel a nemzeti jog alapján a szabálysértési eljárásban részt nem vevő harmadik személytől vagyontárgyakat lehet elkobozni?
(1) (2)
Az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9-i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013.
L 269., 1. o.; helyesbítések: HL 2013.
L 287., 90. o.; HL 2016.
L 267., 2. o.; HL 2018.
L 173., 35. o.).
A bűncselekményből származó jövedelmek, vagyon és az elkövetéshez használt eszközök elkobzásáról szóló, 2005. február 24-i 2005/212/IB tanácsi kerethatározat (HL 2005.
L 68., 49. o.)
A Törvényszék (hatodik tanács) T-88/20. sz., Rivière és társai kontra Parlament ügyben 2021. október 6-án hozott ítélete ellen Jérôme Rivière és társai által 2021. december 8-án benyújtott fellebbezés (C-767/21. sz. ügy) (2022/C 109/23) Az eljárás nyelve: francia Felek Fellebbezők: Jérôme Rivière, Dominique Bilde, Joëlle Mélin, Aurélia Beigneux, Thierry Mariani, Jordan Bardella, Jean-Paul Garraud, Jean-François Jalkh, Gilbert Collard, Gilles Lebreton, Nicolaus Fest, Gunnar Beck, Philippe Olivier (képviselő: F. Wagner ügyvéd) A másik fél az eljárásban: Európai Parlament
A fellebbezők kérelmei A fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság: — helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszékének a T-88/20. sz., Rivière és társai kontra Parlament ügyben 2021. október 6-án hozott ítéletét; — az EUMSZ 263.
és EUMSZ 277.
cikkre tekintettel nyilvánítsa a keresetet elfogadhatónak; — ebből következően állapítsa meg, hogy az Európai Parlament elnökének 2020. január 13-án kelt szóbeli határozatának nincs jogi alapja, és semmisítse meg azt; — kötelezze az Európai Parlamentet az összes költség viselésére.
Jogalapok és fontosabb érvek Fellebbezésük alátámasztására a fellebbezők két jogalapra hivatkoznak.
Az első jogalap a tények elferdítésén és a tények téves jogi minősítésén alapul.
A fellebbezők különösen azzal érveltek, hogy az ítélet 38. pontjának második mondata elferdíti a tényeket.
A vitatott intézkedésnek valóban az volt a gyakorlati hatása, hogy megfosztotta a felszólalási jogtól azokat a parlamenti képviselőket, akik nem voltak hajlandóak levenni zászlójukat.
A tényeknek ezen elferdítése miatt a Törvényszék figyelmen kívül hagyta a 2020. január 13-i határozat második következtetését.
Következésképpen a Törvényszék tévesen minősítette a tényállás jogi természetét.
Nem vette figyelembe, hogy a képviselőt megfosztották a mandátuma gyakorlásának egyik lényeges elemétől, nevezetesen a felszólalástól.
A második jogalap az Európai Parlament eljárási szabályzata 10. cikkének jogi és ténybeli szempontból való megsértésén és elferdítésén, valamint nyilvánvaló mérlegelési hibán alapul.
A fellebbezők szerint a Törvényszéknek a jogi következtetés levonása érdekében meg kellett vizsgálnia, hogy a képviselők által használt kis zászló transzparensnek minősül-e, majd azt, hogy e zászló jelenléte megzavarta-e az ülések rendjét, vagy helytelen magatartást jelentett-e, és veszélyeztette-e a parlamenti munka szabályszerű lefolytatását.
Az Unió más hivatalos nyelveivel való összehasonlítás során a Törvényszék