HR
C 109/12
Službeni list Europske unije
7.3.2022.
2.
Slovačkoj Republici nalaže se snošenje troškova.
(1)
SL C 53, 15. 2.
2021.
Presuda Suda (treće vijeće) od 13. siječnja 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Paget Approbois SAS/Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S (Predmet C-724/20) (1) („Zahtjev za prethodnu odluku – Sloboda poslovnog nastana – Slobodno pružanje usluga – Djelatnosti osiguranja i reosiguranja – Direktiva 2009/138/EZ – Likvidacija društava za osiguranje – Članak 292. – Učinci postupaka likvidacije na postupke u tijeku – Iznimka od primjene lex concursus – Lex processus”) (2022/C 109/17) Jezik postupka: francuski Sud koji je uputio zahtjev Cour de cassation
Stranke glavnog postupka Tužitelji: Paget Approbois SAS Tuženici: Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S
Izreka 1.
Članak 292.
Direktive 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) treba tumačiti na način da pojam „parnice u tijeku o imovini ili o pravu koji su oduzeti društvu za osiguranje” iz tog članka obuhvaća postupak u tijeku čiji je predmet zahtjev za naknadu štete iz osiguranja koju ugovaratelj osiguranja potražuje zbog štete koja mu je nastala u jednoj državi članici od društva za osiguranje nad kojim se u drugoj državi članici provodi postupak likvidacije. 2.
Članak 292.
Direktive 2009/138 treba tumačiti na način da je cilj zakona države članice na čijem je državnom području u tijeku postupak, u smislu tog članka, urediti sve učinke koje postupak likvidacije ima na taj postupak.
Konkretno, valja primijeniti odredbe prava te države članice kojima se, kao prvo, predviđa da otvaranje takvog postupka dovodi do prekida postupka u tijeku, kao drugo, nastavak postupka uvjetuje time da vjerovnik svoju tražbinu naknade štete iz osiguranja prijavi u likvidacijsku masu društva za osiguranje i time da se na sudjelovanje u postupku pozovu tijela zadužena za provedbu postupka likvidacije i, kao treće, zabranjuje svako nalaganje plaćanja naknade štete jer je od tog trenutka moguće samo utvrditi njezino postojanje i njezin iznos, s obzirom na to da takve odredbe, u načelu, ne zadiru u nadležnost rezerviranu za pravo matične države članice, u skladu s člankom 274. stavkom 2. navedene direktive.
(1)
SL C 79, 8. 3.
2021.