FI
7.3.2022
Euroopan unionin virallinen lehti
C 109/25
Kanneperusteet — Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 103 artiklan rikkominen — Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen — EU-oikeuden yleisten periaatteiden loukkaaminen
Kanne 27.12.2021 – NQ v. neuvosto ym.
(Asia T-803/21) (2022/C 109/34) Oikeudenkäyntikieli: portugali Asianosaiset Kantaja: NQ (edustajat: asianajajat R. Leandro Vasconcelos ja M. Martins Pereira) Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio ja Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) Vaatimukset Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta — kumoamaan Euroopan komission ulkopolitiikan välineiden hallinnon (FPI) 1.12.2021 tekemän päätöksen ja päätöksen olla suosittelematta kantajaa tuleviin EU:n vaalitarkkailutehtäviin viiden vuoden ajan tai toissijaisesti, mikäli katsotaan, että kyseinen päätös ei voi olla kanteen kohteena, kumoamaan 16.10.2021 päivätyn arviointikertomuksen tai vieläkin toissijaisemmin, mikäli mikään edellä mainituista toimista ei voi olla kanteen kohteena, kumoamaan johtavan tarkkailijan (Deputy Chief Observer) 22.10.2021 tekemän päätöksen — velvoittamaan Euroopan komission ja tarvittaessa EUH:n ja Euroopan unionin neuvoston korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut sekä vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.
1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että oikeutta tulla kuulluksi on loukattu Arviointimenettely, joka päättyi 16.10.2021 laadittuun arviointikertomukseen, suoritettiin vastoin kantajan oikeutta tulla kuulluksi arviointikertomusta koskevasta ehdotuksesta eli ennen lopullisen päätöksen tekemistä.
Tämä oikeus perustuu hyvän hallinnon periaatteeseen, joka vahvistetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 41 artiklassa.
2) Toinen kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden rikkomiseen Ulkopolitiikan välineiden hallinto antoi riidanalaisen päätöksen perusteluvelvollisuuden vastaisesti.
Tämä velvollisuus vahvistetaan erityisesti SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa.
Siihen viitataan myös perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa.
Riidanalaisen päätöksen perusteluista ei ole mahdollista yksilöidä syitä, joiden perusteella tehtiin päätös olla suosittelematta kantajaa ja soveltaa sitä viiden vuoden ajan.
3) Kolmas kanneperuste, joka perustuu oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen Riidanalainen päätös annettiin oikeusvarmuuden periaatteen vastaisesti.
Oikeusvarmuuden periaate on unionin yleinen oikeusperiaate.
Riidanalaisessa päätöksessä ei mainita kantajan suosittelematta jättämistä koskevan päätöksen oikeusperustaa eikä sitä ole mahdollista yksilöidä päätökseen sisältyvien muiden seikkojen perusteella.