FI
C 109/16
Euroopan unionin virallinen lehti
7.3.2022
3) Onko 24.2.2005 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2005/212/YOS (2) 4 artiklaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, tulkittava per argumentum a fortiori siten, että sitä voidaan soveltaa myös silloin, kun teko ei ole rikos, ja siten, että kiellettyjä ovat kansalliset säännökset, joissa ZANN:n 59 §:n 2 momentin tapaan suljetaan valtiolle menetetyksi määrätyn omaisuuden omistajat niiden henkilöiden ulkopuolelle, joilla on muutoksenhakuoikeus, tai joissa ZM:n 232 §:n tapaan nimenomaisesti säädetään, että päätökseen, jolla kansallisen oikeuden mukaan voidaan määrätä valtiolle menetetyksi sellaisen kolmannen osapuolen omaisuutta, joka ei ole osapuolena hallinnollisessa rikkomus­ menettelyssä, ei voida hakea muutosta?
(1) (2)
Unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 952/2013 (EUVL 2013, L 269, s. 1).
Rikoksen tuottaman hyödyn ja rikoksella saadun omaisuuden sekä rikoksentekovälineiden menetetyksi tuomitsemisesta 24.2.2005 tehty neuvoston puitepäätös 2005/212/YOS (EUVL 2005, L 68, s. 49).
Valitus, jonka Jérôme Rivière ym. on tehnyt 8.12.2021 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-88/20, Rivière ym. v. parlamentti, 6.10.2021 antamasta tuomiosta (Asia C-767/21 P) (2022/C 109/23) Oikeudenkäyntikieli: ranska Asianosaiset Valittajat: Jérôme Rivière, Dominique Bilde, Joëlle Mélin, Aurélia Beigneux, Thierry Mariani, Jordan Bardella, Jean-Paul Garraud, Jean-François Jalkh, Gilbert Collard, Gilles Lebreton, Nicolaus Fest, Gunnar Beck ja Philippe Olivier (edustaja: F. Wagner, avocat) Muu osapuoli: Euroopan parlamentti
Vaatimukset Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin — kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 6.10.2021 asiassa T-88/20, Rivière ym. v. parlamentti antaman tuomion — ottaa huomioon SEUT 263 ja 277 artiklan ja toteaa, että kanne on otettava tutkittavaksi — näin ollen toteaa, että Euroopan parlamentin puhemiehen 13.1.2020 tekemä suullinen päätös on vailla oikeusperustaa ja kumoaa sen — velvoittaa Euroopan parlamentin vastaamaan oikeudenkäyntikuluista kokonaisuudessaan.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut Valituksen tueksi valittajat esittävät kaksi valitusperustetta.
Ensimmäinen valitusperuste koskee tosiseikkojen vääristämistä ja virhettä tosiseikkojen oikeudellisessa luonnehdinnassa.
Valittajat vetoavat muun muassa siihen, että tuomion 38 kohdan toinen virke merkitsee tosiseikkojen vääristämistä.
Riidanalaisesta toimesta aiheutui heidän mukaansa se käytännön vaikutus, että parlamentin jäsenet, jotka kieltäytyivät poistamasta lippuaan, eivät saaneet puheenvuoroa.
Tämä tosiseikkojen vääristäminen johti siihen, että unionin yleinen tuomioistuin sivuutti 13.1.2020 tehdyn päätöksen toisen seurauksen.
Se teki näin ollen valittajien mukaan virheen tosiseikkojen oikeudellisessa luonnehdinnassa.
Se jätti ottamatta huomioon sen, että parlamentin jäseniltä evättiin yksi heidän edustajantoimensa keskeinen tekijä eli mahdollisuus käyttää puheenvuoro.
Toinen valitusperuste liittyy Euroopan parlamentin työjärjestyksen 10 artiklan rikkomiseen ja sitä koskevaan tosiseikkojen vääristämiseen sekä ilmeiseen arviointivirheeseen.
Valittajien mukaan unionin yleisen tuomioistuimen olisi nimittäin pitänyt arvioida sitä, oliko parlamentin jäsenten käyttämä pieni lippu luokiteltava banderolliksi tai lakanaksi, ja sen jälkeen sitä, aiheuttiko kyseinen lippu häiriötä istunnoille tai merkitsikö se sopimatonta käytöstä haitaten parlamentaarista työskentelyä tehdäkseen siitä oikeudellisen päätelmän.
Verratessaan ranskaa unionin muiden virallisten kielten kanssa unionin yleinen tuomioistuin rikkoi Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevien järjestelyjen vahvistamisesta