DA
C 109/12
Den Europæiske Unions Tidende
7.3.2022
2) Den Slovakiske Republik betaler sagsomkostningerne.
(1)
EUT C 53 af 15.2.2021.
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2022 — Paget Approbois SAS mod Depeyre entreprises SARL og Alpha Insurance A/S (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig) (Sag C-724/20) (1) (Præjudiciel forelæggelse – etableringsfrihed – fri udveksling af tjenesteydelser – forsikrings- og genforsikringsvirksomhed – direktiv 2009/138/EF – likvidation af forsikringsselskaber – artikel 292 – likvidationsprocedurernes virkninger for verserende retssager – undtagelse til anvendelsen af lex concursus – lex processus) (2022/C 109/17) Processprog: fransk Den forelæggende ret Cour de cassation
Parter i hovedsagen Sagsøger: Paget Approbois SAS Sagsøgte: Depeyre entreprises SARL og Alpha Insurance A/S
Konklusion 1) Artikel 292 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) skal fortolkes således, at det i denne artikel omhandlede begreb »en verserende retssag om et aktiv eller en rettighed i massen« omfatter en verserende retssag, hvis genstand er et forsikringserstatningskrav for skade lidt i en medlemsstat, som en forsikringstager har fremsat over for et forsikringsselskab, der er under likvidation i en anden medlemsstat.
2) Artikel 292 i direktiv 2009/138 skal fortolkes således, at loven i den medlemsstat, hvor retssagen verserer — således som dette udtryk er anvendt i denne artikel — har til formål at regulere alle virkningerne af likvidationen for denne retssag.
Navnlig skal de bestemmelser i denne medlemsstats lovgivning, der for det første fastsætter, at indledning af en sådan likvidation medfører afbrydelse af den verserende retssag, for det andet gør genoptagelse af retssagen betinget af, at kreditoren anmelder sin fordring på forsikringserstatning i forsikringsselskabets bo, og at de organer, som det påhviler at gennemføre likvidationen, inddrages i retssagen, og for det tredje forbyder, at der afsiges dom til betaling af en erstatning, idet erstatningen nu kun kan gøres til genstand for en konstatering af, at fordringen herpå består, og fastsættelse af dens størrelse, finde anvendelse, for så vidt som sådanne bestemmelser principielt ikke griber ind i de kompetencer, som er forbeholdt hjemlandets lovgivning i henhold til det nævnte direktivs artikel 274, stk.
2.
(1)
EUT C 79 af 8.3.2021.