C 99/40
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
1.3.2022
Keskiviikko 7. heinäkuuta 2021
31. panee merkille, että vuonna 2019 unionissa myönnettiin enemmän rahoitusta liikennealalle kuin vuonna 2018 (9 325 miljoonaa euroa vuonna 2019 verrattuna 8 237 miljoonaan euroon vuonna 2018) ja että teiden ja moottoriteiden rahoituksen supistumista kompensoitiin lisäämällä rautatie- ja lentoliikenteen rahoitusta; korostaa, että on tärkeää mukauttaa liikennealan lainanantopolitiikka ja EIP:n liikennesalkku ilmastopankin etenemissuunnitelmaan, erityisesti liikennealan hiilestä irtautumiseen vuoteen 2050 mennessä, mutta myös komission tulevaan kestävän ja älykkään liikkuvuuden strategiaan vastauksena uuteen Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaan sekä muihin EU:n liikennepolitiikan aloihin, ja varmistaa samalla oikeudenmukainen siirtymä sekä tasapainoinen sosiaalinen ja alueellinen kehitys; suhtautuu myönteisesti EIP:n sitoumukseen olla rahoittamatta nykyisen lentoasemakapasiteetin laajentamista ja satamainfrastruktuu­ ria, joka on tarkoitettu fossiilisten polttoaineiden kuljetukseen ja varastointiin; kehottaa välttämään hiili-intensiivisten omaisuuserien lukkiutumia ja tukemaan liikennemuotosiirtymää, jossa siirrytään hiilettömään liikkuvuuteen sekä tavaraettä matkustajaliikenteessä kaupunkitasolla ja kaupunkien välisellä tasolla, kuten rautatieliikenteeseen, turvalliseen pyöräilyyn ja puhtaaseen julkiseen liikenteeseen erityisesti yhteisöissä ja paikkakunnilla, joiden liikenneyhteydet ovat heikot, ja uusiutuviin energialähteisiin perustuvaan sähköistämisinfrastruktuuriin;
32. pitää myönteisenä EIP:n johtavaa roolia vihreiden joukkovelkakirjojen markkinoilla vuonna 2019, sillä se laski liikkeeseen 4,1 miljardin euron arvosta ilmasto- ja kestävyystietoisuusjoukkovelkakirjalainoja; korostaa, että on tärkeää dokumentoida ja jäljittää avoimesti ja uskottavasti ilmasto- ja kestävyystietoisuusjoukkovelkakirjalainojen taustalla olevat tuotot ja varmistaa johdonmukaisuus EU:n kestävyysluokitusjärjestelmän ja tulevan EU:n vihreitä joukkovelkakirjoja koskevan standardin kanssa;
33. pitää myönteisenä EIP:n ympäristö- ja sosiaalikehyksen tulevaa tarkistusta sekä ilmasto-, ympäristö- ja sosiaalisten riskien hallintavälineiden kehittämistä fyysisten riskien sekä siirtymä- ja järjestelmäriskien arvioimiseksi; kehottaa EIP:tä varmistamaan, että kehys on käytettävissä vuoden 2021 loppuun mennessä; suhtautuu myönteisesti EIP:n sitoumukseen hyväksyä perustaksi asetuksen (EU) 2020/852 (5) mukaiset ”ei merkittävää haittaa” -kriteerit ja asettaa tiukempia normeja aina, kun se on perusteltua;
EIP:n toimet unionin ulkopuolella
34. toteaa, että tärkein EIP:n unionin ulkopuolella toteuttamia toimia ohjaava valtuus on ulkoinen lainanantovaltuus, jonka nojalla EIP:n vuosina 2014–2020 toteuttamia toimia tuettiin erityisestä takuurahastosta, jonka enimmäismäärä oli 32,3 miljardia euroa ja joka tarjosi EIP:lle oikeusperustan ja takuun sellaisten tappioiden varalta, joita aiheutui rahoitustoimista 68:ssa unionin ulkopuolisessa tukikelpoisessa maassa; panee merkille, että komissio ehdotti, että ulkoista lainanantovaltuutta ei jatkettaisi nykyisessä muodossaan; panee merkille EIP:n uusia valtuuksia vastaavan Euroopan kestävän kehityksen rahasto plus -takuun (EKKR+) perustamisen;
35.
suhtautuu myönteisesti EIP:n koko vuoden 2019 ajan antamaan tukeen oikeudenmukaisen siirtymän mekanismin laatimisessa, sillä mekanismi auttaa alueita, joihin siirtyminen ilmastoneutraaliin talouteen vaikuttaa eniten, erityisesti alueita, joilla on heikoimmat valmiudet selviytyä siirtymän kustannuksista; korostaa EIP:n merkitystä mekanismin täytäntöönpanossa tulevina vuosina ja sen varmistamisessa, ettei yhtäkään aluetta jätetä jälkeen;
36. panee merkille, että unionin kehitysyhteistyöpolitiikka pannaan täytäntöön uuden naapuruus-, kehitys- ja kansainvälisen yhteistyön välineen (NDICI) kautta, jonka täytäntöönpanossa EIP on keskeisessä asemassa; on huolissaan EU:n kehitysrahastojen käytöstä yksityisiin investointeihin liittyvien riskien vähentämiseen, kun otetaan huomioon, että tämän rahoituskeinon kyvystä saada aikaan täydentävyyttä ja saavuttaa kehitystavoitteet ei ole riittävästi näyttöä, kuten hiljan todettiin EKKR:n loppuarvioinnissa ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen 11. syyskuuta 2020 antamassa lausunnossa nro 7/2020; korostaa, että avunantajien on asetettava avustuksiin perustuva rahoitus oletusarvoisesti etusijalle erityisesti vähiten kehittyneille maille osoitettavan avun osalta, jotta vältetään velkataakan kasvattaminen;
(5)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2020/852, annettu 18. kesäkuuta 2020, kestävää sijoittamista helpottavasta kehyksestä ja asetuksen (EU) 2019/2088 muuttamisesta (EUVL L 198, 22.6.2020, s. 13).