C 95/8
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
28.2.2022
Părțile din procedura principală Reclamanți: AR și alții
Pârâți: PK SA și alții
Întrebările preliminare 1) Articolul 18 din Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi (1) coroborat cu articolul 3 din aceeași directivă trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale potrivit căreia o persoană vătămată, care exercită un drept de acțiune directă pentru repararea prejudiciul adus vehiculului său în legătură cu utilizarea autovehiculelor împotriva unei întreprinderi de asigurări care acoperă răspunderea civilă a persoanei responsabile pentru accident, nu poate obține de la societatea de asigurări decât o despăgubire corespunzătoare pierderilor reale și efective aduse bunului său, altfel spus diferenței dintre [valoarea] vehiculului în starea anterioară producerii accidentului și [valoarea] vehiculului avariat, majorată cu costurile justificate suportate în mod efectiv pentru repararea vehiculului și cu orice alte costuri justificate suportate în mod efectiv ca urmare a producerii accidentului, în timp ce, în cazul în care ar solicita despăgubiri pentru prejudiciu direct de la autorul accidentului, ar putea alege să îi reclame acestuia ca vehiculul să fie readus în starea anterioară producerii accidentului (să fie reparat de însuși autorul accidentului sau de un atelier auto plătit de acesta) în loc să îi solicite despăgubiri?
2) În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea de mai sus, articolul 18 din Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi coroborat cu articolul 3 din aceeași directivă trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale potrivit căreia o persoană vătămată, care exercită un drept de acțiune directă pentru repararea prejudiciul adus vehiculului său în legătură cu utilizarea autovehiculelor împotriva unei întreprinderi de asigurări care acoperă răspunderea civilă a persoanei responsabile pentru accident, nu poate obține de la societatea de asigurări, în locul unei despăgubiri corespunzătoare pierderilor reale și efective aduse bunului său, respectiv diferenței dintre [valoarea] vehiculului în starea anterioară producerii accidentului și valoarea vehiculului avariat, majorată cu costurile justificate suportate în mod efectiv pentru repararea vehiculului și cu orice alte costuri justificate suportate în mod efectiv ca urmare a producerii accidentului, numai suma corespunzătoare costului aferent readucerii vehiculului în starea în care se afla înainte de accident, în timp ce, în cazul în care ar solicita despăgubiri pentru prejudiciu direct de la autorul accidentului, ar putea alege să îi reclame acestuia ca vehiculul să fie readus în starea anterioară producerii accidentului (iar nu doar să îi acorde fonduri în acest scop)?
3) În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea nr.
[1] și al unui răspuns negativ la întrebarea nr.
[2], articolul 18 din Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi coroborat cu articolul 3 din aceeași directivă trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale potrivit căreia societatea de asigurări căreia proprietarul autoturismului avariat rezultate din circulația autovehiculelor i-a solicitat plata unor cheltuieli ipotetice pe care nu le-a suportat, dar pe care ar trebui să le suporte dacă ar decide să readucă vehiculul în starea în care se afla înainte de accident, poate:
a. să subordoneze această plată condiției ca persoana vătămată să facă dovada că are intenția efectivă de a repara vehiculul într-un mod concret, la un mecanic anume, pentru un preț determinat al pieselor și manoperei și să transfere fonduri pentru această reparație direct către mecanicul respectiv (sau, de la caz la caz, către vânzătorul de piese necesare pentru reparații), sub rezerva restituirii în cazul în care scopul pentru care au fost plătite aceste fonduri nu a fost atins, sau:
b. să subordoneze această plată angajamentului luat de consumator de a face dovada, în termenul convenit, că a folosit fondurile plătite pentru repararea autoturismului, sau să le restituie întreprinderii de asigurări, sau
c. după plata acestor fonduri cu indicarea scopului plății (modul de utilizare a acestora) și după expirarea termenului necesar în care persoana vătămată a putut repara autoturismul, să îi solicite să facă dovada că a cheltuit fondurile pentru reparații sau că le-a restituit întreprinderii de asigurări,– pentru a elimina posibilitatea ca persoana vătămată să se îmbogățească de pe urma prejudiciului?