LT
2022 2 28
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 95/15
b.
Jeigu į pirmojo klausimo a dalį būtų atsakyta neigiamai: Ar teisę kreiptis į teismą dėl Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnio 3 dalyje nustatytų reikalavimų ir draudimų pažeidimų turi bent jau tie pareiškėjai, kuriems yra pavesta valyti ir tiekti geriamąjį vandenį? 2.
Ar ir dėl vandens telkinių, kurie yra ne apsaugos zonose, kaip jos suprantamos pagal Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnio 3 dalies antrą sakinį, Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnio 3 dalyje, be nurodymo parengti ilgalaikius valdymo planus ir priemonių programas, panašiai kaip Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnyje yra nustatyta pareiga neišduoti leidimo konkretiems projektams, jeigu jie pažeidžia būklės prastėjimo draudimą (žr.
Sprendimo Land Nordrhein-Westfalen byloje C-535/18 75 punktą)? 3.
Preziumuojant, kad Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnio 3 dalyje, kitaip nei Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnio V priede, nėra nustatyta atskirų kriterijų, kuriais remiantis vertinama, ar laikomasi būklės prastėjimo draudimo: a.
Kokiomis sąlygomis reikia preziumuoti, kad vandens telkinys prastėja ir atitinkamai tiekiamą geriamąjį vandenį reikia daugiau valyti? b.
Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnio 2 dalies paskutinį sakinį, gali būti, kad vertinant, ar tiekiant geriamąjį vandenį reikia jį daugiau valyti, taigi vertinant, ar laikomasi Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnio 3 dalyje nustatyto būklės prastėjimo draudimo, reikėtų vadovautis 1998 m. lapkričio 3 d.
Tarybos direktyvos 98/83/EB (4) dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės (toliau – Direktyva 98/83/EB) I priede nustatytomis ribinėmis vertėmis? c.
Jeigu į trečiojo klausimo b dalį būtų atsakyta teigiamai: Ar Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnio 3 dalyje nustatytas būklės prastėjimo draudimas galėtų būti pažeistas tuo atveju, jeigu vienintelis reikšmingas rodiklis yra ne I priedo A arba B dalies ribinė vertė, o vadinamasis indikatorinis parametras pagal I priedo C dalį? 4.
Kada reikėtų preziumuoti geriamąjį vandenį reglamentuojančiuose teisės aktuose įtvirtinto būklės prastėjimo draudimo, nustatyto Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnio 3 dalyje, pažeidimą (dėl Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnyje nustatyto būklės prastėjimo draudimo kriterijų žr.
Sprendimo Land Nordrhein-Westfalen byloje C-535/18 119 punktą bei ankstesnio 2015 m. liepos 1 d.
Sprendimo Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland byloje C-461/13 (5) 52 punktą)? a.
Ar, norint preziumuoti pažeidimą, pakanka bet kokio būklės prastėjimo ar b. turi būti tikėtina, kad nesilaikoma 250 mg/l sulfato indikatorinio parametro ar c. turi grėsti atkuriamieji veiksmai, kaip jie suprantami pagal Direktyvos 98/83/EB 8 straipsnio 6 dalį, dėl kurių tiekiant geriamąjį vandenį reikia jį daugiau valyti? 5.
Ar Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnio 3 dalyje, be materialinės teisės vertinimo kriterijų, taip pat nustatyti reikalavimai, susiję su administracine leidimų išdavimo procedūra, taigi, ar Teisingumo Teismo jurisprudencija, susijusia su Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsniu, galima remtis nustatant vertinimo pagal Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnio 3 dalį apimtį (žr.
Teisingumo Teismo sprendimo Land Nordrhein-Westfalen byloje C-535/18 antrąjį prejudicinį klausimą)? 6.
Ar galimo Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnio 3 dalies pažeidimo vertinimą projekto rengėjas privalo atlikti jau tuomet, kai tik paaiškėja, kad projektas gali pažeisti Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnio 3 dalies reikalavimus? 7.
Ar ir šiuo atžvilgiu preziumuotina, kad sprendimo priėmimo momentu vandens teisės aktuose nustatytas vertinimas turi būti atliktas, taigi, vėliau, vykstant teismo procesui, atliktas vertinimas negali ištaisyti pagal vandens teisės aktus išduodamo leidimo neteisėtumo (žr.
Sprendimo Land Nordrhein-Westfalen byloje C-535/18 76 ir 80 bei paskesnius punktus)?