ET
28.2.2022
Euroopa Liidu Teataja
C 95/15
b.
Kui vastus esimese küsimuse punktile a on eitav: Kas sellistel kaebajatel, kellele on ülesandeks tehtud joogivee tootmine ja veepuhastustoimingud, on õigus tugineda veepoliitika raamdirektiivi artikli 7 lõikes 3 sätestatud keeldude ja nõuete rikkumisele?
2 Kas veepoliitika raamdirektiivi artikli 7 lõige 3 kehtestab ka veekogude puhul, mis asuvad väljaspool kaitsevööndeid veepoliitika raamdirektiivi artikli 7 lõike 3 teise lause tähenduses, majandamiskavades ja meetmeprogrammides – samamoodi nagu veepoliitika raamdirektiivi artikkel 4 – lisaks pikemaajalise planeerimise ülesandele kohustuse keelduda andmast konkreetsetele projektidele luba, kuna rikutud on veekogude seisundi halvenemise keeldu (vt Euroopa Kohtu 28. mai 2020. aasta otsus Land Nordrhein-Westfalen, C-535/18, punkt 75)?
3 Lähtudes sellest, et veepoliitika raamdirektiivi artikli 7 lõige 3 ei määra – erinevalt veepoliitika raamdirektiivi V lisast artikli 4 kohta – kindlaks võrdluskriteeriume halvenemiskeelust kinnipidamise kontrollimiseks: a.
Millistel tingimustel tuleb lähtuda sellest, et veekogu seisund halveneb ja sellega seoses suureneb joogivee tootmiseks vajalike veepuhastustoimingute ulatus? b.
Kas veepuhastustoimingute ulatuse suurenemise ja seega veepoliitika raamdirektiivi artikli 7 lõikes 3 sätestatud halvendamiskeelu asjakohaseks võrdluskriteeriumiks saaks pidada piirmäärasid, mis on sätestatud direktiivi 98/83/EÜ (4) I lisas, millele viitab veepoliitika raamdirektiivi artikli 7 lõike 2 lõpuosa? c.
Kui vastus punktile b on jaatav: Kas veepoliitika raamdirektiivi artikli 7 lõikes 3 sätestatud halvenemiskeeldu on rikutud, kui ainsa olulise väärtuse puhul ei ole tegemist I lisa A või B osas sätestatud piirmääraga, vaid I lisa C osas sätestatud niinimetatud indikaatorparameetriga?
4 Millal tuleb eeldada veepoliitika raamdirektiivi artikli 7 lõikes 3 sätestatud halvenemiskeelu rikkumist (vt veepoliitika raamdirektiivi artiklis 4 sätestatud halvenemiskeelu kriteeriumi kohta Euroopa Kohtu 28. mai 2020. aasta otsus Land Nordrhein-Westfalen, C-535/18, punkt 119, ja varasem 1. juuli 2015. aasta otsus Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, C-461/13 (5), punkt 52)? a.
Kas rikkumise eeldamiseks annab alust igasugune halvenemine või b. peab esinema tõenäosus, et kinni ei peeta sulfaadi indikaatorparameetri väärtusest 250 mg/l või c. tuleb võtta parandusmeetmeid joogivee direktiivi artikli 8 lõike 6 tähenduses, mis suurendavad veepuhastustoi­ mingute ulatust joogivee tootmisel?
5 Kas veepoliitika raamdirektiivi artikli 7 lõige 3 sisaldab lisaks materiaalõiguslikule hindamiskriteeriumile ka erinõudeid ametkondlikule loa andmise menetlusele, seega kas veepoliitika raamdirektiivi artiklit 4 käsitleva Euroopa Kohtu praktika saab üle kanda kontrolli ulatusele, mis on sätestatud veepoliitika raamdirektiivi artikli 7 lõikes 3 (vt Euroopa Kohtu 28. mai 2020. aasta otsus Land Nordrhein-Westfalen, C-535/18, teine eelotsuse küsimus)?
6 Kas projekti elluviija peab korraldama eksperdiuuringu veepoliitika raamdirektiivi artikli 7 lõike 3 võimaliku rikkumise kohta juba ka siis, kui projekt võib rikkuda veepoliitika raamdirektiivi artikli 7 lõike 3 nõudeid?
7 Kas lähtuda tuleb ka sellest, et uuring peab olemas olema veevaldkonda puudutava otsuse tegemise ajal ja järelikult ei saa kohtumenetluse käigus tagantjärele korraldatud uuring heastada veealaste õigusnormide alusel antud loa õigusvastasust (vt Euroopa Kohtu 28. mai 2020. aasta otsus Land Nordrhein-Westfalen, C-535/18, punkt 76 ja punkt 80 jj)?