C 95/12
BG
Официален вестник на Европейския съюз
28.2.2022 г.
Преюдициални въпроси 1) Трябва ли разпоредбите на член 9, параграф 1 от Директива 2000/78/Е[О] на Съвета от 20 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1), от гледна точка на целта да се гарантират съдебни процедури „за всички лица, които считат себе си засегнати поради неприлагането спрямо тях на принципа за равно третиране“, както и разпоредбите, съдържащи се в член 47, първа алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз, от гледна точка на целта да се гарантира правото на „ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес“, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като член 211, буква c) от Legea dialogului social nr.
62/2011 (румънския Закон No 62/2011 за социалния диалог), който предвижда, че тригодишният срок за предявяване на иск за обезщетение започва да тече „от датата, на която е настъпила вредата“, независимо дали ищецът е знаел или не за настъпването на вредата (и за нейния размер)?
2) Трябва ли разпоредбите на член 2, параграфи 1 и 2, както и на член 3, параграф 1, буква в) in fine от Директива 2000/78/Е[О] на Съвета от 20 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като съдържащата се в член 1, параграф 2 от Legea-cadru nr.
330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (Рамков закон No 330 от 5 ноември 2009 г. за единното заплащане на служителите на бюджетна издръжка), както е тълкувана в Decizia nr.
7/2019 (решение No 7/2019) (публикувано в Monitorul Oficial al României — Държавен вестник на Румъния — No 343/6.5.2019 г.), постановено от Înalta Curte de Casație și Justiție (Върховен касационен съд) в резултат на обжалване в интерес на закона, при обстоятелства, при които ищецът не е имал правната възможност да поиска увеличение на възнаграждението при постъпването му в съдебната система след влизането в сила на Закон [No] 330/2009 — нормативен акт, който изрично предвижда, че възнагражденията са и остават единствено предвидените в [посочения] закон, което е довело до възникване на дискриминация по отношение на възнагражденията в сравнение с неговите колеги, включително въз основа на критерия за възраст, което всъщност означава, че само по-възрастните магистрати, встъпили в длъжност преди януари 2010 г. (по отношение на които са били постановени съдебни решения в периода между 2006 г. и 2009 г., чийто диспозитив е бил предмет на тълкуване през 2019 г. с решение [на Înalta Curte de Casație și Justiție] No 7/2019), са получили през месеците декември 2019 г.—януари 2020 г. заплащане със задна дата на възнагражденията (аналогични на предявените с исковата молба, която е предмет на настоящото производство) за периода от 2010 до 2015 г., въпреки че през този период ищецът също е изпълнявал функциите на прокурор, извършвал е същата трудова дейност при същите условия и в същата институция?
3) Трябва ли разпоредбите на Директива 2000/78/ЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат дискриминация само когато тя се основава на един от критериите, посочени в член 1 от тази директива, или напротив, посочените разпоредби, евентуално допълнени от други разпоредби на правото на Съюза, по принцип не допускат служител да бъде третиран различно от друг по отношение на заплащането, когато [през] един и същи период и при едни и същи условия полага същия труд за един и същ работодател?
(1)
OB L 303, 2000 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.
Преюдициално запитване от Tribunalul Bihor (Румъния), постъпило на 21 октомври 2021 г. — C.C.C., C.R.R., U.D.M./Tribunalul Cluj, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Bucureşti, Tribunalul Bistriţa Năsăud, Tribunalul Maramureş, Tribunalul Sibiu (Дело C-645/21) (2022/C 95/17) Език на производството: румънски Запитваща юрисдикция Tribunalul Bihor
Страни в главното производство Ищци: C.C.C., C.R.R., U.D.M. Ответници: Tribunalul Cluj, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Bucureşti, Tribunalul Bistriţa Năsăud, Tribunalul Maramureş, Tribunalul Sibiu