24.2.2022.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 88/63
“Sauvignon B – Sauvignon blanc” “Sauvignon gris G” – “Fié gris” “Sémillon B”
8.
Saiknes vai saikņu apraksts Ģeogrāfiskajā apgabalā ir samērā vienveidīgi un vīna ražošanai labvēlīgi klimatiskie apstākļi – tā tuvumā atrodas lielas ūdens masas (Atlantijas okeāns, Žirondas estuārs, Garonnas un Dordoņas ielejas), kas būtiski ietekmē termoregulāciju.
Pavasara salnas mīkstinošā okeāna ietekmē tomēr mazinās, attālinoties no jūras un plašajām ielejām un tuvojoties Landas, Sentonžas un Dubleperigurdīnas mežu masīviem.
Ar šīm īpatnībām ir izskaidrojama vīnogulāju nelielā izplatība ģeogrāfiskā apgabala galējos ziemeļos un dienvidos–dienvidrietumos.
Apgabals plešas 497 no 538 Žirondas departamenta pašvaldībām, izņemot departamenta dienvidrietumus, kur vīnogulāji netiek audzēti, – tas atvēlēts mežkopībai.
Bordo vīnogu šķirnēm, ko audzē okeāna piekrastes klimata apstākļos, jau kopš XVII un XVIII gadsimta izmantoja balsta kārtis; vēlāk ieviesa režģus, lai nodrošinātu pareizu audzējamās ražas sadalījumu un fotosintēzes norisei pietiekami lielu lapotnes virsmu, kas ļauj panākt optimālu vīnogu gatavības pakāpi.
Optimāli nogatavojusies vīnogu raža nodrošina izcilu cukuru un skābuma līdzsvaru, kas nepieciešams gan svaigumam, gan labai otrējās fermentācijas norisei.
Dažādie augšņu tipi un to atšķirīgā iedarbība ir ļāvusi atlasīt un konkrētajā vidē adaptēt dažādas vīnogu šķirnes un ir pamatā vēsturiskajai izvēlei vīnus darīt no vairāku šķirņu vīnogām.
Var izšķirt četru dažādu tipu augsnes: — māla-kaļķakmens un merģeļaina kaļķakmens augsnes, kas izplatītas kalnu nogāzēs, kur ļoti labi aug “Merlot N” šķirnes vīnogulāji; — silīcija augsnes ar mālu un kaļķakmens piejaukumiem, kas ļoti labi piemērotas, piemēram, vīnogu šķirnēm “Merlot N” un “Sauvignon B”; — skābas lesivētas augsnes (“boulbènes”) ar sīkām kramzemes daļiņām; tās ir vieglas un piemērotas baltvīnu ražošanai; — oļainas augsnes, ko veido grants, kvarca grants ar noapaļotām šķautnēm un vairāk vai mazāk rupja smilts; tās veido labi drenētas un siltas terases, kas lieliski piemērotas vīnogulājiem, it īpaši “Cabernet-Sauvignon N” šķirnei.
Balstoties uz pieredzi, kas iegūta no atsevišķu vīnogu šķirņu vinifikācijas, un lai nodrošinātu zināmu skābuma un augļainuma līdzsvara konsekvenci, ražotāji veido maisījumus, izmantojot nevainojamo zinātību par katru no vīnogu šķirnēm un vīnogu ražas gadiem.
Vīnogu veseluma saglabāšana novākšanas un pārvadāšanas laikā un specifikācijā paredzētie stingrie spiešanas noteikumi garantē sulu dzidrumu.
Sulfītu ierobežota izmantošana ir būtiska otrējās fermentācijas kvalitātes nodrošināšanai.
Nogatavināšana uz nogulsnēm, kuras laikā veidojas terciāri aromāti, pastiprina vīna daudzējādību.
Bordo reģiona osta un ciešās vēsturiskās saites ar citām valstīm kalpoja par iemeslu tam, ka drīz vien tika nodibinātas noturīgas un strukturētas tirdzniecības attiecības, un šī reģiona vīna dārzi vienmēr ir bijuši orientēti uz pārējo pasaules daļu.
Spējot gūt labumu no tehniskajiem jauninājumiem un izplatīt tos, saimniecību dinamika tika palielināta, ļaujot tām nostiprināt, attīstīt un eksportēt savas zināšanas, vienmēr ievērojot sentēvu paražas.
Kopš īpašo saišu izveidošanās ar Angliju 12. gadsimtā līdz pat Āzijas tirgus iekarošanai, kurš tagad ir atvērts vīndarības izstrādājumiem, Bordo vīndari ir pratuši pielāgoties tirgus pārmaiņām, respektējot vidi, kurā vīnadārzs ir stādīts.
Tādējādi produktu dažādība ir liela, un “Crémants de Bordeaux” vīns, kura ražošanas apjomi aizvien pieaug, šo dinamiku apliecina.
Lai gan “Crémant de Bordeaux” pārstāv tikai daļu no Bordo reģiona vīna produkcijas, tas atspoguļo tradicionālo vīnogu šķirņu potenciāla bagātību un Bordo vīndaru spēju izmantot gan vēsturiskās vīndarības metodes, gan jauninājumus.
Gan “Crémant de Bordeaux” baltvīnā, gan “Crémant de Bordeaux” sārtvīnā Bordo vīnogu šķirnes apvienojas ar tradicionālajām vinifikācijas otrējās fermentācijas metodēm.