C 88/68
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2022 2 24
Šias vietoves išvagoję į Žirondą iš visų dirvožemių vandenį surenkantys upeliukai („jalles“ ir „esteys“) vienas nuo kitų atskyrė žvirgždo kalvas ir jų vagos sutampa su daugeliu komunų ribų.
Tad saugomos kilmės vietos nuorodos „SaintEstèphe“ geografinė vietovė sutampa su Sent Estefo komunos teritorija.
Šiaurėje šios komunos teritoriją nuo Sen Seren de Kadurno komunos skiria pelkė, iš kurios išteka Kaliupero kanalas, o pietuose – Lafito pelkė, iš kurios išteka Brėjaus upelis.
Žvirgždo kalvų dirvožemiai daugiausia smėlingi ir žvyringi arba molingi ir žvyringi.
Vakarinėje dalyje kieto kalkakmenio pagrindą dengia nevienodo storumo smėlingas ir žvyringas dirvožemis, taip pat paviršinis išplautžemis.
Vietos nuosėdinių uolienų gausa iš dalies nulėmė kraštovaizdžių įvairovę ir skirtingas dirvožemių spalvas.
Vietos vietovardžiai, pavyzdžiui, „Cos“ arba „Pez“, atspindi ir reljefo kalvotumą, ir dirvožemių žvyringumą.
Saugoma kilmės vietos nuoroda „Saint-Estèphe“ yra šiauriausia iš Medoko regiono komunų pavadinimais vadinamų saugomų kilmės vietos nuorodų ir antroji pagal plotą.
Vynuogynai užima didžiąją ant kalvų plytinčios komunos teritorijos dalį ir formuoja jos kraštovaizdį.
Juos vagoja tankus daugybę kaimų jungiančių antraeilės svarbos kelių tinklas.
Šie kaimai, pavyzdžiui, Marbiuze, Blanke, Pezas, Lesakas arba Sen Korbianas, išsidėstę aplink prie pilių įsikūrusius vyno ūkius.
Patys iškiliausi „crus“ vynai vadinami puikių vynuogynuose paskendusių pilių pavadinimais.
Komunos pietuose ir šiaurėje driekiasi drėgni pievomis, o kai kur ir miškais apaugę slėniai su statmenai upės žiotims plytinčiomis pelkėmis.
Galiausiai, saugomos kilmės vietos nuorodos „Saint-Estèphe“ vietovei būdingos rytuose stūksančios žvirgždo kalvos su ant jų augančiais vynuogynais yra išsidėsčiusios labai arti žiočių ir susiaurina sąnašų (palus), plotus iki 200–300 m. pločio juostų.
8.2.
Žmogiškųjų veiksnių, darančių įtaką ryšiui, aprašymas XIII a.
Lesparo dekanatui vadovavęs Gui Martin iš Sent Estefo buvo Kalono valdovas.
Tuo metu Sent Estefas ėmė garsėti geros būklės vynmedžiais, kurie jau tada nešė daugiau pelno nei javai.
Vėliau šioje teritorijoje, tapusioje Sent Estefo komuna, įsikūrę kiti dvarai, pavyzdžiui, Blankė dvaras arba Pezo Lasalio vasalo dvaras, paklojo istorinį kaimų pagrindą.
XVII–XVIII a.
Sent Estefo dešimtinė buvo didžiausia iš visų Medoko regione.
Tačiau istorija liudija, kad Sent Estefo vynų žinomumas yra glaudžiai susijęs su vyną brandinusių ir pardavinėjusių Bordo prekybininkų veikla.
XIX a. buvo klestėjimo metas – tuomet buvo įsteigti didieji šiandienos ūkiai.
Tuo metu pastatytos puikios ir didelės pilys liudija apie savo klestėjimą, galią ir veržlumą.
Kaip ir kitų Medoko pusiasalio saugomų kilmės vietos nuorodų vynuogininkystės produkcija, Sent Estefo „crus“ vynai buvo pripažinti įvairiuose nuo XVII–XVIII a. sudaromuose savybių klasifikatoriuose.
Antai į 1855 m.
Bordo vynų klasifikatorių („Classement des vins de Bordeaux de 1855“) įtraukti penki Sent Estefo komunos „crus“ vynai, o į 1932 m. miestietiškų „crus“ klasifikatorių („Classement des crus Bourgeois de 1932“) – apie keturiasdešimt „crus“ vynų.
Šiandien beveik pusė Sent Estefo vynų parduodami už šalies ribų – Belgijoje, Anglijoje, Vokietijoje ir Nyderlanduose arba eksportuojami į Jungtines Valstijas, Šveicariją ir Aziją.
Saugoma kilmės vietos nuoroda „Saint-Estèphe“ buvo pripažinta 1936 m. rugsėjo 11 d. dekretu.
Jos vynuogynuose pagaminama vidutiniškai 65 000 hektolitrų raudonųjų neputojančių vynų.
Vynai būna ryškiai raudonos spalvos.
Dažniausiai jie gaminami iš kelių vyninių vynuogių veislių, tarp kurių vyrauja „Cabernet-sauvignon N“ veislė.
Dėl šios veislės vynai yra tvirtos sandaros ir pasižymi išraiškinga taninų struktūra.
„Merlot N“ veislė prieskonių pokvapius dažnai papildo raudonųjų vaisių ir uogų pokvapiais.
Vyno struktūrą ir sudėtingumą paryškina veislės „Cabernet franc N“ arba „Petit-verdot N“.
Pastaroji veislė gali suteikti gerai subrendusiam vynui gaivumo.
Šie stiprūs ir galingi vynai turi būti brandinami kelerius metus, per kuriuos jie įgyja aptakumo, vaisiškumo ir subtilumo.
Saugoma kilmės vietos nuoroda „Saint-Estèphe“ žymimų vynų kokybę ir originalumą lemia ypatingai vienas kitą papildantys dirvožemiai ir netoli upės žiočių, saugančių vynuogynus nuo oro užgaidų, plytinčių sklypų reljefas.