C 88/76
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2022.2.24.
Az itteni talajok – legyen szó a molasszon és homokkövön kialakult kavicsos, homokos vagy akár murvás agyagosmeszes talajokról – gyenge minőségűek, jó vízelvezetésűek és erózióra hajlamosak.
Ezek a sekély, nem túl vizes talajok tökéletesen megfelelnek a szőlőnek.
Bouches-du-Rhône megye mediterrán éghajlatú, az erre az éghajlatra jellemző sok napsütéssel.
A nyár nagyon forró és száraz, a tél pedig viszonylag enyhe.
Évszaktól függően meglehetősen nagy különbségek vannak a hőmérsékleti értékek között, amelyek különösen nyáron kiugróak, amikor árnyékban sem ritka a 35 °C.
Éves viszonylatban jelentős az átlagos nappali és éjszakai hőmérséklet-ingadozás, amely télen nagyon markáns, éjszakánként néha kemény fagyok is előfordulnak.
A csapadék rendszertelen és rosszul oszlik el az év folyamán.
Nem ritkák a felhőszakadások.
Az északról érkező hideg és száraz szél, a misztrál az év csaknem 100 napján fúj, gyakran 100 km/óra feletti széllökésekkel.
A több mint 2 600 éves provence-i szőlővidék Franciaország legrégebbi borvidéke.
Különösen rozébor-termeléséről híres.
1907-től sok borosgazda érezte úgy, hogy a nehézségek leküzdése érdekében össze kell fognia.
Szabályozták a borkészítést, a bortermelők pedig szövetkezetekbe és szindikátusokba tömörültek, ami ösztönzőleg hatott a termelés minőségi fejlődésére.
1964-ben pontosan és jogszabályban lefektetve meghatározták a „vin de canton” (járási bor) fogalmát, amely egy bizonyos talaj- és éghajlati jellemzőkkel bíró közigazgatási előállítási területre vonatkozik.
Egy 1968-ban kiadott rendelet „tájborokká” (vins de pays) minősítette át ezeket a „járási borokat” (vins de canton), amelyeket legelőször is az előállító megye nevével azonosítottak, és amelyek magasabb minőséget megkövetelő, különös termelési kritériumoknak feleltek meg.
Így fogadták el a Bouches du Rhône-i tájbort, amely 2011-ben oltalom alatt álló földrajzi jelzés lett.
A termelést leginkább két, egymástól teljesen eltérő övezet biztosítja: a legnagyobb a megye közép-keleti részén, Aixen-Provence körül található (a mennyiség 65–70 %-a), nyugaton pedig az ún.
„camargue-i” övezet tűnik ki, amely Tarascon délkeleti részén, Arles és Saintes-Maries-de-la-Mer településekre összpontosul.
E „camargue-i” terület egyediségét jelöli a „Terre de Camargue” megnevezés: ezen a földrajzi területen kizárólag a „Pays des Bouches-duRhône” OFJ-vel ellátott borokat állítanak elő.
8.2.
A földrajzi terület és a termék sajátosságai közötti ok-okozati kapcsolat A „Pays des Bouches-du-Rhône” OFJ, amely Bouches-du-Rhône megye valamennyi települését magában foglalja, elsősorban a borok egyedi jellemzőin alapul, amelyek a természeti környezet jellegzetességeivel (éghajlat, talaj) függnek össze.
Bouches-du-Rhône megye a délkelet-franciaországi Provence-Alpes-Côte d’Azur régióban található.
Domborzata hegyvidéki, amely síkságban végződve a tengerig nyúlik, éghajlata mediterrán típusú, növényzetét főként bozótos, cserjés növények alkotják.
A megyére jellemző továbbá a misztrál szél jelenléte, amely időnként megnehezíti a munkát, ugyanakkor egészségesen tartja a szőlőültetvényt és megóvja a kriptogám betegségektől, és az érlelés utolsó szakaszában előidézett koncentráció révén végső soron gazdagabbá teszi a szőlőt.
Az itteni talajok – legyen szó a molasszon és homokkövön kialakult kavicsos, homokos vagy akár murvás agyagos-meszes talajokról – nem túl nedvesek, jó vízelvezetésűek és tökéletesen megfelelnek a szőlőnek.
A borászok az optimális természeti adottságokat kihasználva és a legjobb parcellák kiválasztásának tudásával felvértezve képesek voltak különböző szőlőfajtákat hasznosítani egy olyan területen, amelynek talajai gyakran gyenge minőségűek, de jó vízelvezetésűek és különösen alkalmasak a szőlőtermesztésre.
E talajtani jellemzők és a meleg, száraz, mediterrán hatású éghajlat kölcsönhatása olyan optimális érési feltételeket biztosít, amelyek elősegítik e szőlőfajták elsődleges aromáinak megőrzését.
A belőlük készített borokban jellegzetes frissesség és aromavilág fejeződik ki.
Ennek köszönhetően a friss és zamatos vörösborok jellegzetességét piros gyümölcsös aromáik adják; az üde rozé borok ezenfelül lekerekített zamatokkal és kifejező piros gyümölcsös vagy citrusos aromákkal is rendelkeznek.
A fehérborok virágos vagy gyümölcsös aromájúak, frissek és szépen kifejezésre juttatják fiatalságukat.
A „Pays des Bouches-du Rhône” OFJ-vel jelölt borok éves termelése jelenleg mintegy 50 000 hektoliter, amelyet 18 szövetkezeti pincészet és 88 magánpincészet forgalmaz.
A teljes mennyiség közel 50 %-át a rozé borok, valamivel több mint 40 %-át a vörösborok és valamivel kevesebb mint 10 %-át a fehérborok teszik ki.
9.
További alapvető feltételek Kiegészítő megjelölések Jogi keret: Nemzeti jogszabályok A további feltétel típusa: A címkézésre vonatkozó kiegészítő rendelkezések