C 88/68
ET
Euroopa Liidu Teataja
24.2.2022
Pinnast kannavad Gironde’i jõe poole väiksemad jõed ja ojad, kohaliku nimetusega jalles ja esteys, mis on eraldusjoonteks kruusaga kaetud alade vahel ja mis kattuvad mitme kommuunide vahelise piiriga.
Kontrollitud päritolunimetuse „Saint-Estèphe“ geograafiline piirkond vastab Saint-Estèphe’i kommuuni territooriumile.
Selle kommuuni territooriumi eraldab põhja poolt Saint-Seurin-de-Cadourne’i kommuunist soine ala, mida läbib Estey de la Calupeyre ja lõuna pool Lafite’i soo, millest voolab läbi Jalle du Breuil jõgi.
Kruusaga kaetud alade mullad on valdavalt liiva-kruusa segused või savi-kruusa segused.
Piirkonna lääneosas on kõva lubjakivi lamam ebaühtlaselt kaetud liiva-kruusamuldadega ja pindmise kamarkarbonaatmulla kihiga.
Kohalikud settekivimid on aluseks piirkonna maastiku mitmekesisusele ja annavad muldadele eri värvuse.
Piirkonna kohanimedes esineb sageli nimeosi „Cos“ või „Pez“, mis viitavad laugjatele küngastele ja kruusamuldadele.
Kontrollitud päritolunimetuse „Saint-Estèphe“ piirkond on kõige põhjapoolsem Médoci piirkonna „kommuuni taseme“ kontrollitud päritolunimetuste hulgas ning on neist pindala poolest teisel kohal.
Viinamarjakasvatusala hõlmab suurema osa kommuuni territooriumist mäeseljakute kõrgusel ning on seetõttu maastikku liigendavaks teguriks.
Piirkonda läbib tihe kohalike teede võrgustik, mis võimaldavad juurdepääsu arvukatele väikeküladele.
Need külad, näiteks Marbuzet, Blanquet, Pez, Leyssac ja Saint-Corbian, on välja kujunenud viinamarjakasvatuskeskuste ümber.
Suuremate kohalike viinamarjaistanduste keskmeks on piirkonna keskel asuvad kaunid lossid.
Kommuuni põhja- ja lõunaosas asuvad niisked soised madalikud, mis paiknevad jõesuudmealaga paralleelselt ning mis on osaliselt kujunenud rohumaadeks või metsastunud.
Piirkonna idaosas asuvad kontrollitud päritolunimetusele „Saint-Estèphe“ iseloomulikud kruusaseljandikel paiknevad viinamarjakasvatusalad, mis on jõesuudmele väga lähedal, kahandades seega jõesetetest moodustunud ala (palus) 200–300meetrise ribani.
8.2.
Seost väljendavate inimtegurite kirjeldus Lesparre’i kloosrit juhtis XIII sajandil Gui Martin de Saint-Estèphe, Caloni senjöör.
Sel ajal sai Saint-Estèphe’i piirkond tuntuks oma „heade viinapuude“ poolest ning viinamarjakasvatus muutus tulusamaks kui teraviljakasvatus.
Alal, millest sai hiljem Saint-Estèphe’i kommuun, tekkis ajalooline küladevõrgustik kohalike mõisate, nagu Blanquet’ mõis või Lassalle de Pezi vasallimõis, ümber.
XVII ja XVIII sajandil oli „Saint-Estèphe’ kümnis“ (dîme) kogu Médoci piirkonna kõrgeim.
Ajaloost on samas teada, et veini „Saint-Estèphe“ tuntus on tugevalt seotud Bordeaux’ piirkonna veinikaupmeeste tegevusega selle veini valmistamisel ja turustamisel.
XIX sajandi majanduskasvu perioodil tekkisid praegused suured veinikeskused.
Sellest ajastust pärinevad suured ja ilusad lossid annavad tunnistust jõukusest, mõjuvõimust ja dünaamikast.
Samalaadselt teiste Médoci poolsaare kontrollitud päritolunimetusega veinidega on Saint-Estèphe’i kommuuni veinid leidnud laialdast tunnustamist alates XVII ja XVIII sajandist, mil hakati koostama mitmesuguseid veinitootjate pingeridu.
Teoses „Classement des vins de Bordeaux de 1855“ (1855. aasta Bordeaux’ venide liigitus) on SaintEstèphe’i kommuuni kohta ära märgitud viis viinamarjaistanduse veini (crus) ning teoses „Classement des crus Bourgeois de 1932“ (1932. aasta Bourgeois’ viinamarjaistanduste veinide liigitus) on esitatud umbes 40 veini.
Tänapäeval turustatakse enam kui pooli Saint-Esthèphe’i veine väljaspool riigi territooriumi, eelkõige Belgias, Inglismaal, Saksamaal ja Madalmaades, samuti eksporditakse neid Ameerika Ühendriikidesse, Šveitsi ja Aasia riikidesse.
Kontrollitud päritolunimetus „Saint-Estèphe“ kinnitati 11. septembri 1936. aasta dekreediga.
Viinamarjakasvatus­ piirkonnas toodetakse keskmiselt 65 000 hektoliitrit punaseid vaikseid veine.
Veinid on intensiivse punase värvusega.
Veinid on tavaliselt valmistatud segudest, milles valdava osa moodustab sort „Sauvignon N“.
See viinamarjasort annab veinile tugeva ja täidlase tanniinise struktuuri.
Viinamarjasort „Merlot N“ lisab sageli punaste puuviljade vürtsikaid maitsenüansse.
Struktuursust ja terviklikkust suurendab viinamarjasortide „Cabernet Franc N“ või „Petit Verdot N“ lisamine, kusjuures viimane annab veinile headel valmimisaastatel ka värskust.
Need vürtsikad ja tugevamaitselised veinid peavad laagerduma mitu aastat, see lisab neile täidlust, puuviljalisust ja peenemaid maitsenüansse.
Kontrollitud päritolunimetusega veinide „Saint-Estèphe“ kvaliteet ja iseloomulikud omadused tulenevad pinnase eripärastest omadustest ja tootmispiirkonna asukohast suudmeala läheduses, mis kaitseb viinamarjaistandusi äärmuslike ilmastikunähtuste eest.